Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 199/496/26
Номер провадження2/173/1034/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

31 серпня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 13.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит №71861445, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 22000,00 грн строком на 30 днів із процентною ставкою 0,35 % на день та комісією за надання кредиту у розмірі 3300,00 грн, а у разі прострочення передбачено нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом.
16.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №8937286, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн строком на 360 днів із процентною ставкою 0,95 % на день та комісією за надання кредиту у розмірі 345,00 грн, а у разі прострочення передбачено нарахування неустойки у розмірі 100,00 грн за кожен день понадстрокового користування.
16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу №16/10/25, згідно з умовами якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за вказаними кредитними договорами.
Позивач зазначає, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором №71861445 від 13.06.2025, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 38170,00 грн, яка складається з: 22000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2310,00 грн - заборгованість за процентами, 3300,00 грн - заборгованість за комісією та 10560,00 грн - проценти за понадстрокове користування кредитом.
За кредитним договором №8937286 від 16.05.2025 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 7729,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1729,00 грн - заборгованість за процентами та 4000,00 грн - заборгованість за пенею/неустойкою.
Таким чином, загальна сума заборгованості за двома кредитними договорами становить 45899,00 грн.
Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти позовних вимог у частині розміру заявленої до стягнення заборгованості. Зазначала, що за кредитним договором № 71861445 від 13.06.2025 безпідставно нараховано 10560 грн процентів за понадстрокове користування кредитом, а за кредитним договором № 8937286 від 16.05.2025 - 4000 грн пені (неустойки), посилаючись, зокрема, на положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності за прострочення виконання кредитного зобов`язання в період дії воєнного стану. У зв`язку з цим відповідач вважала обґрунтованою заборгованість у загальному розмірі 31339 грн, а в задоволенні решти позовних вимог просила відмовити.
Крім того, відповідач просила розподілити судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягнути з позивача на її користь 2061,80 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій заперечував проти доводів відповідача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їх неспівмірними та завищеними, а також посилався на відсутність доказів фактичної сплати відповідачем гонорару адвокату. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Також представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №71861445 від 13.06.2025 у розмірі 27610,00 грн та за кредитним договором №8937286 від 16.05.2025 у розмірі 3729,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.
Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, у яких заперечував проти доводів позивача щодо завищеного розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідача та зазначив, що їх понесення підтверджується договором про надання правничої допомоги, додатковою угодою, актом приймання-передачі наданих послуг та платіжною квитанцією. Також представник відповідача заперечував проти розподілу судових витрат у запропонованому позивачем розмірі, посилаючись на безпідставне первісне завищення позовних вимог та подальше їх зменшення після подання відзиву. Просив врахувати зазначені обставини при розподілі судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача 3 072,60 грн витрат на правничу допомогу та з позивача на користь відповідача 2 061,80 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Сторони в судове засідання не з`явилися, оскільки суд розглянув справу за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 13.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір надання коштів у кредит № 71861445, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 22000,00 грн строком на 30 днів, до 12.07.2025, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти і комісію за надання кредиту.
Згідно з умовами договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 0,350 % на день. Комісія за надання кредиту становить 15,00 % від суми кредиту, що у грошовому виразі складає 3300,00 грн. Проценти нараховуються на суму кредиту або її залишок за кожен день фактичного користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту та включаючи день його повернення, до повного погашення заборгованості. Орієнтовна загальна вартість кредиту визначена у розмірі 27610,00 грн.
Договором передбачено можливість продовження строку кредитування за ініціативою позичальника шляхом укладення додаткової угоди в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. За продовження строку користування кредитом позичальник сплачує платіж, розмір якого визначається залежно від суми кредиту або її частини, процентної ставки та кількості днів пролонгації. Договором передбачено право позичальника продовжувати строк користування кредитом необмежену кількість разів за наявності неповернутого кредиту або його частини та за умови дотримання встановлених договором обмежень.
Договір укладено дистанційно, в електронній формі, шляхом прийняття позичальником оферти та її підписання одноразовим ідентифікатором, у зв`язку з чим відповідно до умов договору він прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Із копії довідки про ідентифікацію судом встановлено, що договір надання коштів у кредит № 71861445 був підписаний ОСОБА_1 13.06.2025 шляхом введення одноразового ідентифікатора.
На виконання умов договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на платіжну картку № НОМЕР_1 кошти у розмірі 22000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Європейська платіжна система» від 06.11.2025 та копією платіжної інструкції (операції) № b24ce1c1-5dfd-4f09-bef6-2678b9c1c18f від 13.06.2025 на суму 22000,00 грн та листом АТ «ПУМБ» з випискою по рахунку відповідача.
Із копії розрахунку заборгованості за кредитним договором №71861445 судом встановлено, що загальний розмір заборгованості за договором станом на 16.10.2025 складає 38170,00 грн, з яких 22000,00 грн – заборгованість за основною сумою кредиту, 2310,00 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом, 10560,00 грн – заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом та 3300,00 грн – комісія за надання кредиту.
Крім цього, судом встановлено, що 16.05.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії (Надійний) № 8937286 в електронній формі.
Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 2000,00 грн строком на 360 днів, з датою повернення кредиту 10.05.2026 року. Процентна ставка за користування кредитом визначена у розмірі 0,95 % на день, комісія за надання кредиту – 17,25 % від суми кредиту, що становить 345,00 грн. Договором передбачено сплату процентів кожні 30 календарних днів, а розмір першого обов`язкового платежу визначено у сумі 915,00 грн.
Пунктом 2.8 договору передбачено, що проценти нараховуються щоденно, починаючи з першого дня користування кредитом до дати його повернення, на залишок кредиту, виходячи зі строку фактичного користування кредитом, до повного погашення заборгованості.
Згідно з пунктом 6.1 договору позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі, визначеному договором, за кожен день користування кредитом, а відповідно до пункту 6.3 – повернути кредит, сплатити нараховані проценти та комісію за надання кредиту.
При цьому умовами договору не передбачено права позичальника ініціювати укладення додаткових угод для продовження строку кредитування (п. 2.4 договору). У разі прострочення сплати першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу на 62-й календарний день кредитодавець має право вимагати дострокового повного погашення заборгованості (п. 6.13 договору).
Із копії договору та матеріалів щодо його укладення судом встановлено, що Договір кредитної лінії (Надійний) № 8937286 був укладений ОСОБА_1 16.05.2025 в електронній формі шляхом акцепту оферти та підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
На виконання умов договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на картку № 5355280220095424 кошти, що підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» та листом АТ «ПУМБ» з випискою по рахунку відповідача.
Із копії розрахунку заборгованості за Договором кредитної лінії (Надійний) № 8937286 судом встановлено, що станом на 16.10.2025 року загальний розмір заборгованості становить 7729,00 грн, з яких 2000,00 грн – заборгованість за основною сумою кредиту, 1729,00 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом, 4000,00 грн – неустойка. 
Також судом встановлено, що 16.10.2025 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали Договір факторингу № 16/10/25, за умовами якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за кредитними договорами № 71861445 від 13.06.2025 та № 8937286 від 16.05.2025.
На підтвердження факту укладення договору факторингу та переходу до позивача права вимоги за спірним зобов`язанням останнім надано: договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025, реєстр прав вимоги № 16/10/25-02 від 16.10.2025,та платіжні інструкції про оплату за договором факторингу.
Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з кредитних договорів, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами.
Згідно з частиною першою статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою, а також інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми позики.
Частиною першою статті 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах та який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Крім того, відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, такий договір вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів відповідного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються договором залежно, зокрема, від кредитного ризику, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Також відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом включають, зокрема, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом належать, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом установлено, що право грошової вимоги за вказаними кредитними договорами було відступлено ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», яке набуло статусу нового кредитора та відповідно до статей 512, 514 ЦК України набуло право вимагати від відповідача виконання зобов`язань у тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу права вимоги.
Відповідач доказів на підтвердження належного виконання нею зобов`язань за кредитними договорами, повернення отриманих кредитних коштів, сплати процентів або спростування наведеного позивачем розрахунку заборгованості суду не надала.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за основною сумою кредиту та процентами є обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами.
Разом з тим, представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання коштів у кредит №71861445 від 13.06.2025 у розмірі 27610,00 грн та за Договором кредитної лінії (Надійний) №8937286 від 16.05.2025 у розмірі 3729,00 грн.
З огляду на те, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, а позивач скористався своїм правом на їх зменшення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість саме у заявленому після її зменшення розмірі.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання коштів у кредит №71861445 від 13.06.2025 у розмірі 27610,00 грн та за Договором кредитної лінії (Надійний) №8937286 від 16.05.2025 у розмірі 3729,00 грн, а всього 31339,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як встановлено судом, позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 71861445 від 13.06.2025 у розмірі 27610,00 грн та за кредитним договором № 8937286 від 16.05.2025 у розмірі 3729,00 грн, а всього 31339,00 грн.
Оскільки позовні вимоги в остаточно заявленому позивачем розмірі судом задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору в повному обсязі у розмірі 2422,40 грн.
Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн, тоді як представник відповідача просив врахувати при розподілі судових витрат безпідставне первісне завищення позивачем позовних вимог та їх подальше зменшення після подання відзиву, а також просив стягнути з позивача на користь відповідача 2061,80 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та значенням справи для сторони.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані такі витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а також поведінку сторін під час розгляду справи, у тому числі безпідставне завищення позивачем позовних вимог.
Матеріали цивільної справи містять копію Договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, витяг з акту № 6ФП від 23.10.2025 та копію платіжної інструкції № 579939289.1 від 27.10.2025, відповідно до якої ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перерахувало адвокату Ткаченку Ю.О. кошти з призначенням платежу: оплата згідно акту № 6ФП приймання наданої правничої допомоги від 23.10.2025 за Договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 без ПДВ.
Таким чином, понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами.
Водночас суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо необхідності врахування при розподілі судових витрат положень п. 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з первісним розміром заявлених позивачем позовних вимог та їх подальшим зменшенням.
Зменшення позивачем позовних вимог є його процесуальним правом та саме по собі не свідчить про безпідставне завищення позовних вимог. Первісно заявлені позивачем вимоги ґрунтувалися на умовах укладених кредитних договорів та наданих позивачем розрахунках заборгованості, були безпосередньо пов`язані з предметом спору та мали відповідне правове підґрунтя.
При цьому позивач до ухвалення судом рішення скористався своїм процесуальним правом та зменшив розмір позовних вимог, у зв`язку з чим суд вирішує спір у межах їх остаточного розміру.
Саме по собі зменшення позивачем позовних вимог після подання відповідачем відзиву не дає підстав для висновку про безпідставне завищення позовних вимог у розумінні п. 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Матеріали справи не містять доказів того, що первісно заявлені позивачем вимоги були заявлені без належного правового обґрунтування, не були пов`язані з предметом спору або були заявлені виключно з метою збільшення розміру судових витрат.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з правовою позицією, викладеною у п. 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою - п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, усі її витрати на професійну правничу допомогу.
Водночас, вирішуючи питання щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує обсяг фактично наданої правничої допомоги, складність справи, час, необхідний для виконання відповідних робіт, ціну позову, а також результати розгляду справи.
З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що позовні вимоги в остаточно заявленому розмірі задоволені судом повністю, понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами, а розмір таких витрат є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг та ціною позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.
Щодо вимог представника відповідача про стягнення з позивача 2061,80 грн витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Оскільки позовні вимоги в остаточно заявленому розмірі задоволені повністю, тому підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд не вбачає.
Керуючись ст. 12,13,81,141,259,263-265,268,273,280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (08205, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33, офіс 204, ЄДРПОУ 43311346) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 31339 (тридцять одна тисяча триста тридцять дев`ять) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн 00 коп.
У задоволенні клопотання представника відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017.

Суддя: Є.В. Челюбєєв