441/845/25 2/441/59/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
13 липня 2026 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Перетятько О.В.,
з участю секретаря судового засідання Сороки М.В., Лихоносової Д.В.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 07 травня 2025 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, у якому просила витребувати у ОСОБА_4 та передати їй належний на праві власності автомобіль марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску, у належному технічно-справному стані, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі до замка запалювання до вказаного автомобіля, а також стягнути з відповідача судові витрати.
Позов мотиввала тим, що вона є власником транспортного засобу - автомобіля «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску. До 25 листопада 2024 року вказаний автомобіль перебував у її розпорядженні та володінні, а з її згоди ним користувався її чоловік ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 поїхав цим автомобілем до будинку своїх батьків у село Родатичі Львівського району Львівської області, де раптово помер. Після поховання чоловіка позивачка приїхала забрати автомобіль, однак не виявила його на подвір`ї. Зі слів матері померлого їй стало відомо, що автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі до нього забрав брат її чоловіка - відповідач ОСОБА_4 . Позивачка зазначає, що зверталася до відповідача з вимогою повернути автомобіль добровільно, однак він відмовився це зробити. У зв`язку з цим вона зверталась до органів поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення за частиною 1 статті 289 КК України, проте кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, що не усунуло порушення її права власності та необхідності захисту такого права в цивільному порядку.
Ухвалою судді від 03 липня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 06 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено; накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску, який зареєстрований за позивачкою, та заборонено будь-яким особам вчиняти щодо нього реєстраційні дії, дії з відчуження, зняття з обліку чи перереєстрації.
Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Мартин В.І. позов підтримали в повному обсязі. Позивачка пояснила, що спірний автомобіль зареєстрований за нею, вона є його власницею, відповідачу права користування, володіння чи розпорядження автомобілем не надавала, а після смерті її чоловіка відповідач самовільно забрав автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та ключі й надалі відмовляється повернути майно.
Представник позивачки Мартин В.І. у судовому засіданні просила позов задовольнити, зазначила, що належність автомобіля позивачці підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а відповідач жодного правовстановлюючого документа чи іншої правової підстави для володіння цим автомобілем суду не подав.
Представник відповідача Гриньо М.І. у судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві. Вказував, що автомобіль був придбаний у період шлюбу позивачки з ОСОБА_5 , а тому, на думку відповідача, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також зазначав, що ОСОБА_4 здійснював грошові перекази братові ОСОБА_5 у 2023-2024 роках, після смерті останнього погашав його кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим вважає себе законним володільцем спірного автомобіля.
Відповідач ОСОБА_4 у суді позов заперечив, вказав, що давав братові гроші на придбання автомобіля, вважає такий свої майном, оскільки брат йому гроші не повернув.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі, відновлення становища, яке існувало до порушення, а також інші способи захисту, встановлені договором або законом.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «BMW», модель «520I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та витягом з електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 
Із наявних у справі матеріалів вбачається, що вказаний транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_1 , місце проживання якої зазначено: АДРЕСА_1 .
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Родатичі Львівського району Львівської області.
Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 вбачається, що 21 жовтня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб.
Зі змісту матеріалів кримінального провадження № 12025141440000069 від 11 березня 2025 року, постанови слідчого про його закриття та ухвали слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року вбачається, що між сторонами фактично виник спір щодо повернення автомобіля, який має цивільно-правовий характер. Закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не спростовує права позивачки на звернення до суду за захистом цивільного права власності.
До матеріалів справи долучено відзив представника відповідача, копії банківських квитанцій та повідомлень АТ «Ощадбанк», якими відповідач обґрунтовує свої заперечення.
Разом із тим, вказані документи підтверджують лише наявність грошових відносин або платежів між відповідачем, померлим ОСОБА_5 та банківською установою, але не підтверджують переходу до відповідача права власності на автомобіль «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чи виникнення у нього права самостійно володіти та користуватися таким автомобілем всупереч волі зареєстрованого власника.
Суд також бере до уваги довідку державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області від 19 серпня 2025 року щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_5 . Однак така довідка сама по собі не є правовстановлюючим документом на транспортний засіб та не підтверджує набуття відповідачем ОСОБА_4 права власності чи іншого речового права на спірний автомобіль.
Відповідачем не подано суду договору купівлі-продажу, договору дарування, свідоцтва про право на спадщину, судового рішення або іншого належного і допустимого доказу, який би підтверджував його право власності, право користування чи іншу правову підставу володіння спірним транспортним засобом.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали показання щодо обставин життя подружжя ОСОБА_9 та обставин на які позивачка посилається у позові, у цілому, не спростували.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За правилами статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Віндикаційний позов є речово-правовим способом захисту права власності, який застосовується тоді, коли власник позбавлений фактичного володіння індивідуально визначеним майном, а таке майно перебуває у фактичному володінні іншої особи без належної правової підстави.
Пунктом 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України і розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.
Пунктом 23 цієї Постанови визначено, що відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.
В пункті 26 Постанови надано роз`яснення, що відповідно до положень частини 1 статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.
Отже, витребування майна із чужого незаконного володіння - це передбачений законом спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.
Щодо заперечень відповідача про те, що автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом із тим, наявність спору щодо можливого правового режиму майна подружжя або можливих спадкових прав інших осіб не надає відповідачу, який не є зареєстрованим власником транспортного засобу, права самовільно вилучати автомобіль у позивачки та утримувати його без її згоди.
Відповідач у цій справі не заявив зустрічного позову про визнання права власності на автомобіль або про визначення частки у праві власності, а подані ним документи не підтверджують існування у нього речового права на спірний транспортний засіб. Питання щодо можливого поділу майна подружжя, визначення частки померлого ОСОБА_5 у майні подружжя чи спадкування такої частки не є предметом розгляду цієї справи та може вирішуватися у належному процесуальному порядку за позовом заінтересованої особи.
Посилання відповідача на здійснення ним платежів на користь брата або на погашення кредитних зобов`язань після смерті ОСОБА_5 не створює для відповідача права власності на транспортний засіб, оскільки набуття права власності на автомобіль повинно підтверджуватися належними правовстановлюючими документами, яких суду не подано.
Суд приходить до висновку, що позивачкою доведено належність їй права власності на спірний автомобіль, факт вибуття автомобіля з її фактичного володіння без її згоди та відсутність у відповідача правової підстави для володіння ним. 
Натомість відповідач не довів обставин, які б свідчили про правомірність його володіння спірним автомобілем або про існування у нього права утримувати цей автомобіль.
З огляду на наведене, позовна вимога про витребування транспортного засобу марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів до замка запалювання підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки відповідач ОСОБА_4 згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи є особою з інвалідністю ІІ-ої групи, то на користь позивачки з державного бюджету слід повернути понесені нею судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 1 816 гривень 80 копійок, що підтверджується квитанціями, долученими до матеріалів справи.
Вирішуючи питання про подальшу дію заходів забезпечення позову, суд виходить з такого.
За правилами частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. З огляду на вирішення спору по суті та задоволення позову, після набрання рішенням суду законної сили відпаде потреба у подальшому існуванні заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою суду від 06 серпня 2025 року. Тому такі заходи забезпечення позову слід скасувати з моменту набрання цим рішенням законної сили.
Керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 89, 141, 158, 211, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, статтями 15, 16, 317, 319, 321, 328, 387 ЦК України, статтею 60 СК України, суд –
у х в а л и в :
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.
Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого на АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованої та проживаючої на АДРЕСА_1 ) транспортний засіб - автомобіль марки «BMW», модель «520I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , у належному технічно-справному стані, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі до замка запалювання до вказаного автомобіля.
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 816 гривень 80 копійок.
Скасувати з моменту набрання цим рішенням законної сили заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 06 серпня 2025 року у справі № 441/845/25, провадження № 2-3/441/7/2025, у вигляді накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_1 , та заборони будь-яким особам вчиняти щодо нього дії з відчуження, реєстрації, зняття з обліку чи перереєстрації.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя Перетятько О.В.