ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД   РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

08 липня 2026 року	Справа №160/32080/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій позивач просить суд: 
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, а саме: рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.10.2025 №047050033805 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з підстав відсутності необхідного страхового стажу;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 26.07.1983, а саме: 
- з 26.07.1983 (Пр. № 144 кр від 26.07.1983) по 18.05.1987 (Пр. № 684 у від 19.08.87) - головний корпусі-2 Новокаховський електромашинобудівний завод; 
- з 15.07.1987 (Пр. 129 від 15.07.87) по 19.03.1990 (Пр. 46 від 19.03.1990) - Красноперекопское РТО (російською мовою);
- з 19.03.1990 (Пр. Пр. 46 від 19.03.1990) по 31.08.1993 роках (расп. № 104-к) - рабкооп «Красный Перекоп» (так російською мовою);
- з 14.10.1993 (Приказ № 122 від 15.10.1993) по 01.10.1994 роках (Пр. № 243 від 01.10.1994) - Тавричанська середня школа;
- з 03.08.2018 по 25.08.2018 я працювала в Осокорівській сільській раді на посаді охоронця будинку культури на час відпустки основного працівника; 
- з 02.09.2019 (розпорядження с/голови від 23.08.2018 № 31) по 28.02.2020 (розпорядження с/голови від 23.082018 № 35) - Комунальний заклад «Нововоронцовський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)»;
- з 13.03.2020 (наказ № Н 200508 від 08.05.2020) по 30.11.2020 (наказ № 201209 від 30.11.2020) - Нововоронцовська філія Херсонського обласного центру зайнятості до її страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком з 30.09.2025;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.09.2025 про призначення пенсії згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області їй було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. При цьому до страхового стажу позивача відповідачем не було зараховано періоди її роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 через невідповідності зазначеного у трудовій книжці по батькові позивача тому, що вказане в паспорті. Позивач не погоджується з таким рішенням органів пенсійного фонду, тому й звернулася з цим позовом до суду.
Справі за цим позовом присвоєно №160/32080/25 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
Від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вказує, що позовні вимоги не визнає. В обґрунтування своєї позиції відповідач-2 зазначає, що страховий стаж ОСОБА_1 склав 10 років 4 місяці 4 дні, для розрахунку пенсії страховий стаж становить 14 років 11 місяців 26 днів. До страхового стажу зараховано періоди: з 01.09.1982 по 25.07.1983, з 01.01.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 31.05.2009, з 01.06.2009 по 31.10.2009, з 01.11.2009 по 31.12.2009, з 01.02.2010 по 30.06.2010, з 01.07.2010 по 23.08.2018, з 02.09.2019 по 28.02.2020, з 13.03.2020 по 02.07.2020 (безробіття), з 18.07.2020 по 30.11.2020 (безробіття). До стажу роботи не зараховано всі періоди згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 26.07.1983, оскільки зазначене російською мовою по батькові ( ОСОБА_2 ) не відповідає зазначеному на сторінці у паспорті російською мові ( ОСОБА_3 ). Частково страховий стаж зараховано періодом догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. З 01.01.2004 страховий стаж зараховано з урахуванням даних відомостей з Єдиного Державного реєстру застрахованих осіб. За наведених обставин, відповідачем-2 було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 від 07.10.2025 №047050033805 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У зв`язку з викладеним, відповідач-1 просить суд у задоволенні позову відмовити.
Згідно з довідками про доставку електронного листа, позовна заява та ухвала про відкриття провадження у справі були доставлені до електронного кабінету відповідача-1.
Відповідач-1 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався і не повідомив поважності причин його неподання, тому з огляду на положення ч.6 ст.162 КАС України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду витребувано у відповідачів належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.
Витребувані судом документи були надані до суду.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (позивач) 30.09.2025 звернулася до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
Заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-2), яким прийнято рішення від 07.10.2025 № 047050033805 про відмову у призначенні пенсії.
У рішенні, серед іншого, зазначено таке.
Відмова про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ). 
Дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України – 30.09.2025. 
Вік заявника – 60 років 00 місяців. 
Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону №1058, починаючи – з 1 січня 2025 року після досягнення віку 60 років становить - 32 роки. 
Згідно з частиною 2 статті 26 Закону №1058 у разі відсутності, починаючи з 01 січня 2019 року страхового стажу, передбаченими частиною першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком, мають особи після досягнення 63 років за наявності страхового стажу, зокрема починаючи з 1 січня 2028 року від 25 до 35 років. 
Згідно з частиною 3 статті 26 Закону №1058 у разі відсутності, починаючи з 01 січня 2019 року страхового стажу, передбаченими частиною першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком, мають особи після досягнення 65 років за наявності страхового стажу, зокрема починаючи з 1 січня 2028 року від 15 до 25 років. 
Страховий стаж особи становить – 10 років 04 місяці 04 дні. 
Стаж для розрахунку права згідно пункту 3.1 прикінцевих положень Закону України №1058 становить – 14 років 11 місяців 26 днів. 
Результати розгляду документів, доданих до заяви - до стажу роботи не зараховано всі періоди згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 26.07.1983, оскільки зазначене російською мовою по-батькові ( ОСОБА_2 ) не відповідає зазначеному на сторінці у паспорті російською мові ( ОСОБА_3 ). Відповідно до пункту 26 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, у разі виявлення розбіжностей в написанні прізвища, імені або по батькові в наданих заявником документах, належність цих документів встановлюється в судовому порядку. Частково страховий стаж зараховано періодом догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. З 01.01.2004 страховий стаж зараховано з урахування м даних відомостей з Єдиного Державного реєстру застрахованих осіб. 
За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення відмовити заявнику в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Позивач не погоджується з таким рішенням органів пенсійного фонду, тому й звернулася до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (ч. 1 ст. 26).
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років (ч. 2 ст. 26).
Як вбачається із паспорта позивача серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, 60-ти років позивач досягла у 2025 році, тому для призначення пенсії за віком позивач повинна мати 32 роки страхового стажу.
Суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Так, трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить, з-поміж інших, такі записи про періоди роботи позивача (мовою трудової книжки):
Новокаховский электромашиностроительный завод 
1) 26.07.1983 Принята в главный корпус – 2 бандажировщицей второго разр.
2) 18.05.1987 Уволена с завода по ст. 38 КЗоТ УССР (по инициативе работника).
Красноперекопское РТО
3) 15.07.1987 Принята учеником продавца.
4) 21.07.1987 Переведена продавцом книжного ларька на время отпуска.
5) 19.03.1990 Красноперекопское РТО переименовано в рабкооп «Красный Перекоп» 
6) 20.03.1990 Присвоена квалификация продавец ІІІ категории.
7) 31.08.1993 Уволена по ст. 38 КЗоТ Украины по собственному желанию.
Таврическая средняя школа 
8) 14.10.93 Зачислить уборщиком служебных помещений.
9) 1.10.94 Уволить согласно ст. 38 КЗоТ Украины (по собственному желанию). 
Осокорівська сільська рада 
10) 03.08.2018 Прийнята на посаду охоронця будинку культури на час відпустки основного працівника.
11) 25.08.2018 Звільнено згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням періоду виконання робіт.
Комунальний заклад «Нововоронцовський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)»
12) 02.09.2019 Прийнята на посаду соціального робітника.
13) 28.02.2020 Звільнено з посади за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України. 
Нововоронцовська філія Херсонського обласного центру зайнятості 
14) 13.03.2020 Розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
15) 30.11.2020 Припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Таким чином, записами в трудовій книжці позивача підтверджується навчання, робота і перебування позивача на обліку у центрі зайнятості у вказані періоди.
Поряд з цим, в оскаржуваному рішенні органів пенсійного фонду зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано всі періоди згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 26.07.1983, оскільки зазначене російською мовою по-батькові ( ОСОБА_2 ) не відповідає зазначеному на сторінці у паспорті російською мові ( ОСОБА_3 ). 
Суд зазначає, що пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок «Про трудові книжки робітників і службовців» від 06.09.1973 № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Крім того, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Також, Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 (адміністративне провадження №К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення повноти та чіткості даних, що зазначені у її трудовій книжці.
Водночас, згідно із розрахунком стажу позивача (Форма РС-право), до страхового стажу позивача були зараховані, зокрема, такі спірні періоди: з 02.09.2019 по 28.02.2020, з 13.03.2020 по 30.11.2020, тому суд відмовляє у задоволенні позовної заяви в частині зобов`язання органів пенсійного фонду зарахувати вказані періоди до страхового стажу позивача.
Інші спірні у цій справі періоди із 26.07.1983 по 18.05.1987, із 15.07.1987 по 19.03.1990, із 19.03.1990 по 31.08.1993, із 14.10.1993 по 01.10.1994, із 03.08.2018 по 25.08.2018 мають бути зараховані до страхового стажу позивача.
Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
За встановлених обставин справи, наведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що рішення органів пенсійного фонду в частині незарахування періодів роботи позивача із 26.07.1983 по 18.05.1987, із 15.07.1987 по 19.03.1990, із 19.03.1990 по 31.08.1993, із 14.10.1993 по 01.10.1994, із 03.08.2018 по 25.08.2018 до страхового стажу позивача, є таким, що прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, відповідно, рішення в цій частині є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
Водночас, як зазначено вище, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років (ч. 2 ст. 26 Закону №1058-IV).
Як вбачається із паспорта позивача серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, 60-ти років позивач досягла у 2025 році, тому для призначення пенсії за віком позивач повинна мати 32 роки страхового стажу.
Суд установив, що страховий стаж позивача, розрахований відповідачем без урахування спірних у цій справі періодів роботи становить 14 років 11 місяців 26 днів.
Крім того, до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню періоди із 26.07.1983 по 18.05.1987, із 15.07.1987 по 19.03.1990, із 19.03.1990 по 31.08.1993, із 14.10.1993 по 01.10.1994, із 03.08.2018 по 25.08.2018.
Аналізуючи встановлені обставини, суд зазначає, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж у кількості 32 років для призначення пенсії за віком.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване у цій справі рішення в частині підстав відмови у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу є правомірним.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи встановлені у цій справі обставини і наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про:
визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.10.2025 №047050033805 у частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів із 26.07.1983 по 18.05.1987, із 15.07.1987 по 19.03.1990, із 19.03.1990 по 31.08.1993, із 14.10.1993 по 01.10.1994, із 03.08.2018 по 25.08.2018;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди із 26.07.1983 по 18.05.1987, із 15.07.1987 по 19.03.1990, із 19.03.1990 по 31.08.1993, із 14.10.1993 по 01.10.1994, із 03.08.2018 по 25.08.2018.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, позовна заява у цій справі підлягає задоволенню частково.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
З огляду на положення ст. 139 КАС України, часткове задоволення позовних вимог, а також те, що права позивача були порушенні відповідачем-2, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.10.2025 №047050033805 у частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів із 26.07.1983 по 18.05.1987, із 15.07.1987 по 19.03.1990, із 19.03.1990 по 31.08.1993, із 14.10.1993 по 01.10.1994, із 03.08.2018 по 25.08.2018;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди із 26.07.1983 по 18.05.1987, із 15.07.1987 по 19.03.1990, із 19.03.1990 по 31.08.1993, із 14.10.1993 по 01.10.1994, із 03.08.2018 по 25.08.2018.
В іншій частині позовних вимог, у їх задоволенні відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, код ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427).
Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, код ЄДРПОУ 13486010). 

Суддя Н.В. Кучугурна