ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року	Львів	Справа № 560/18677/24 пров. № А/857/27266/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гінди О. М.	
 	Заверухи О. Б.	
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Держаудитслужби в Хмельницькій області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі №560/18677/24 за адміністративним позовом Хмельницького окружного адміністративного суду до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області , треті особи Рада суддів УкраїниДержавна судова адміністрація України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування листа (вимоги), (головуючий суддя першої інстанції Мартиць О.І., місце ухвалення м. Тернопіль, за правилами спрощеного позовного провадження), -
ВСТАНОВИВ:
Хмельницький окружний адміністративний суд (далі також позивач) через систему «Електронний суд» 16.12.2024 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області (далі відповідач, Управління), в якому просив:
визнати протиправними дії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області щодо:
1.1) проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду, які виразились у складанні Акту Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області від 07.10.2024 №132208-08/21 щодо ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01.01.2022 по 31.07.2024;
1.2) висновку зробленому у пункті 1.5 Акту Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області від 07.10.2024 №132208-08/21;
1.3) листа управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області №132207-15/2608-2024 від 24.10.2024 «Про усунення порушень виявлених ревізією».
визнати протиправною та скасувати лист (вимогу) Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області №132207-15/2608-2024 від 24.10.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перевірка фінансово-господарської діяльності органів судової влади регіональними органами Державної фінансової інспекції суперечить приписам чинного законодавства, відповідно якому перевірки фінансово - господарської діяльності в окружних адміністративних судах здійснюються Державною судовою адміністрацією України, через яку фінансуються органи судової влади, а також органами Рахункової палати України.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.12.2024 справу №560/18677/24 за позовом Хмельницького окружного адміністративного суду до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування листа - передано до Сьомого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності. 
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 адміністративну справу №560/18677/24 направлено для розгляду до Тернопільського окружного адміністративного суду.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року позов задоволено повністю. 
Визнано протиправними дії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області щодо проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду, які виразились у складанні Акту Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області від 07.10.2024 №132208-08/21 щодо ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01.01.2022 по 31.07.2024.
Визнано протиправною та скасовано вимогу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області №132207-15/2608-2024 від 24.10.2024.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області на користь Хмельницького окружного адміністративного суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.
Покликаючись на обставини справи, апелянт зазначає, що суди є бюджетними установами, а отже, підконтрольними органами державного фінансового контролю, що не враховано судом першої інстанції. Відповідно до пункту 12 частини 1статті 2 Бюджетного кодексу України(далі – БК України) бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Відповідно до частини 1 статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі- Закон №1402-VIII) суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. При цьому судова влада - хоча і є окремою гілкою державної влади, однак, вона є елементом механізму держави, що бере участь у виконанні функцій держави й наділений при цьому владними повноваженнями, та яка, зі свого боку, повинна звітувати перед державою за бюджетні кошти, що витрачені на її утримання. Судом першої інстанції не враховано, що норми Закону України «Про судоустрій та статус суддів» не визначають повноваження Державної судової адміністрації в частині контролю за використанням бюджетних коштів розпорядниками нижчого рівня, якими, у цьому випадку, є суди. Судом не враховано, що жоден з Планів не приймався або затверджувався відповідачем, не оскаржувався позивачем та відповідно не скасований, тому підлягав виконанню Управлінням, як структурним підрозділом Західного офісу Держаудитслужби. Вказує, що суд необґрунтовано та безпідставно прийшов до висновку про наявність правових підстав для скасування оспореної вимоги як протиправної, оскільки в ході ревізії були встановлені порушення, які підтверджуються висновками акту ревізії та первинними документами, тощо, які є додатками до акту ревізії та були досліджені в ході проведення ревізії Хмельницького окружного адміністративного суду та вважає вимогу про усунення виявлених порушень законною, обґрунтованою та правомірною, оскільки зазначена вимога не порушує прав позивача, відповідає Конституції України, Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. № 550.
З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що Листом Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області «Про проведення заходу державного фінансового контролю» від 07.08.2024 №132208-15/1951-2024, голові Хмельницького окружного адміністративного суду повідомлено, що згідно з пунктом 6.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2024 року, затвердженого наказом Держаудитслужби від 24 травня 2024 року №108 з 27 серпня 2024 року буде розпочато ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01 січня 2022 року по 31 липня 2024 року.
В період з 27.08.2024 по 07.10.2024, відповідно до пункту 6.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2024 року та на підставі направлень від 22.08.2024, №186, 187, виданих начальником Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області А.А. Марценюком, головним державним аудитором відділу контролю у соціальній галузі та сфері культури Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області Стадніченко О.І., та державним аудитором відділу контролю в галузі освіти, науки, спорту, та інформації Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області Черкасовою-Лисою П.Д. (відповідно направлення від 27.09.2024 №215 головним державним аудитором відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористування Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області Черкасовою-Лисою П.Д. з 30.09.2024) проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01.01.2022 по 31.07.2024.
За результатами ревізії відповідачем складений Акт від 07.10.2024 №132208-08/21 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01.01.2022 по 31.07.2024.
Хмельницьким окружним адміністративним судом були подані заперечення на Акт ревізії за №33216/24 від 18.10.2024.
Листом за №132208-15/2599-2024 від 23.10.2024 відповідач надав позивачу Висновок на заперечення Акту ревізії, який затверджений начальником Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області 23.10.2024 в яких ствердив щодо п. 1 та п. 1.5 Акту перевірки: «Заперечення не приймаються, так як носять пояснювальний характер».
Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області 24.10.2024 складено вимогу, яку викладено в листі «Про усунення порушень виявлених ревізією» за №132207-15/2608-2024. 
З змісту вимоги слідує, що: « 1. Ревізією встановлено, що відповідно до деталізації планових видатків фонду оплати праці на 2023 рік по КЕКВ 2110 «Оплата праці» працівників апарату, до планових розрахунків заробітної плати державних службовців апарату суду у 2023 році включено надбавку за інтенсивність праці, розмір якої склав 264600,00 грн, що становить 6% до планового річного фонду посадових окладів. Включення до планування видатків на заробітну плату державних службовців Хмельницького окружного адміністративного суду надбавки за інтенсивність суперечить статті 50 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, якою визначено складові заробітної плати державних службовців та постанові Кабінету Міністрів України «Питання оплати праці працівників державних органів» від 18.01.2017 №15, якою визначено, що надбавка за інтенсивність є додатковою стимулюючою виплатою для мотивації працівників до високопрофесійної, результативної та високоякісної роботи та виплачується у межах економії фонду оплати праці, що призвело до завищення потреби бюджетних асигнувань на оплату праці в 2013 році розмірі 264600 грн, та призвело до зайвого затвердження відповідних асигнувань по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» на суму 264600,00 гривень, у зв`язку з чим: - забезпечити в подальшому дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України «Питання оплати праці працівників державних органів» від 18.01.2017 №15 при плануванні видатків на заробітну плату державних службовців Хмельницького окружного адміністративного суду.»
Не погоджуючись із вимогою, позивач звернувся до суду з позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області так як вважає, що ревізію проведено без наявних у відповідача правових підстав.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутні повноваження на проведення ревізії позивача, з урахуванням позицій Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, а тому вважає, що дії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області щодо проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду, які виразились у складанні Акту Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області від 07.10.2024 №132208-08/21 щодо ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01.01.2022 по 31.07.2024 є протиправними та вимога про усунення порушень Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, викладену у листі №132207-15/2608-2024 від 24.10.2024 «Про усунення порушень виявлених ревізією» підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів висновує наступне.
Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. 
Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя (стаття 130).
Ураховуючи вказані норми Конституції України, суд зазначає, що органи судової влади та професійні судді, як носії цієї влади, є незалежними. Конституцією України встановлюються гарантії такої незалежності, а особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, закріпленої у статті 126 Конституції України. Суди не є підприємствами чи установами, які входять до сфери управління Державної судової адміністрації України, а є юридичними особами публічного права.
Приписами статті 1 Закону № 1402-VIII передбачено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.
Частинами 3, 4 статті 17 Закону № 1402-VIII встановлено, що систему судоустрою складають: місцеві суди, апеляційні суди, Верховний Суд. Єдність системи судоустрою забезпечується: фінансуванням судів виключно з Державного бюджету України.
Відповідно до ст. 146 Закону № 1402-VIII держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до Конституції України. Забезпечення функціонування судової влади передбачає окреме визначення у Державному бюджеті України видатків на утримання судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до закону. Видатки на утримання судів визначаються з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.
Статтею 148 Закону № 1402-VIII передбачено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють зокрема Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України. Контроль за додержанням вимог цього Закону щодо фінансування судів здійснюється у порядку, встановленому законом.
Конституційний Суд України в рішенні від 27.10.2020 № 13-р/2020 у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України виснував про те, що реалізація принципу незалежності судової гілки влади полягає насамперед у відособленості її від інших гілок державної влади, а це означає формування самостійної, автономної й самоуправлінської судової системи поза структурами законодавчої та виконавчої гілок влади.
Так, відповідно до позиції Конституційного Суду України будь-які форми та методи контролю у виді перевірок, моніторингу тощо функціонування та діяльності судів повинні реалізовуватись лише органами судової влади та виключати створення таких органів у системі як виконавчої, так і законодавчої влади.
На законодавчому рівні повинні бути створені такі взаємовідносини, які виключали б невиправданий тиск, вплив чи контроль з боку виконавчої або законодавчої влади на судову владу та запобігали б виникненню нормативного регулювання, яке дасть змогу на законодавчому рівні контролювати органи судової влади, а також суддів при здійсненні ними функцій і повноважень, що призведе до втручання у діяльність судової влади та посягання на її незалежність, закріплену в Основному Законі України.
У підсумку Конституційний Суд України у рішенні від 27.10.2020 № 13-р/2020 наголосив на тому, що створюючи відповідні органи, запроваджуючи відповідальність (санкції), окремі види контролю, законодавець повинен виходити з принципів незалежності судової влади, невтручання у діяльність судів та суддів.
Повноваження Державної аудиторської служби України для здійснення державного фінансового нагляду з питань фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ визначаються Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-XII).
Статтею 2 Закону №2939-XII передбачено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Зі змісту зазначеного положення Закону № 2939-ХІІ слідує, що в останньому закріплено вичерпний перелік підконтрольних контрольно-ревізійній службі установ. Серед вказаного переліку судові органи відсутні.
За приписами п. 3 Положення про Державну аудиторську службу України від 13.02.2016 року №43 основними завданнями Держаудитслужби є: реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю; внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері державного фінансового контролю; здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів; надання в передбачених законом випадках адміністративних послуг.
У розумінні пп.2 п. 4 цього ж Положення Держаудитслужба здійснює контроль у міністерствах, інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах, суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, установах, організаціях, які отримують кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують державне чи комунальне майно; суб`єктах господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим в кримінальному провадженні.
Також, питання правовірності проведення ревізії у суді вже було предметом судового дослідження у справі №804/902/16.
Верховний Суд у постанові від 30 січня 2020 року у справі №804/902/16 дійшов висновку, що зі змісту положень статті 2 Закону України № 2939-ХІІ убачається, що в такому закріплено вичерпний перелік підконтрольних контрольно-ревізійній службі установ, серед якого судові органи відсутні.
Колегія суддів вважає за можливим застосування наведеного висновку суду касаційної інстанції у розглядуваній справі, оскільки, як станом на момент виникнення у названій вище справі спірних правовідносин та прийняття Верховним Судом зазначеної постанови, так і на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі, положення статті 2 Закону України №2939-ХІІ в частині переліку підконтрольних установ, до складу яких відносяться «бюджетні установи», не змінився. Так само не змінилася редакція пункту 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України, в якому наведено визначення бюджетних установ.
Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пункті 37 постанови від 30 січня 2020 року у справі №804/902/16 Верховний Суд зробив висновок про те, що суди, як суб`єкти публічного права не підпадають під суб`єктний склад Закону України № 2939-XII, що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення ревізій фінансово-господарської діяльності в судах України органами контрольно-ревізійної служби України.
Таким чином, суди як суб`єкти публічного права не підпадають під суб`єктний склад Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення ревізій фінансово-господарської діяльності в судах України органами державного фінансового контролю, про що вірно вказав суд першої інстанції.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Отже відсутність законодавчої заборони на проведення заходів державного фінансового контролю шляхом інспектування фінансово-господарської діяльності судів не дає підстав здійснювати розширене трактування норми, яка визначає повноваження щодо проведення таких заходів.
Слід звернути увагу, що контроль за надходженням коштів до Державного бюджету України та їх використанням здійснює Рахункова палата.
Організація, повноваження та порядок діяльності Рахункової палати регламентовані Законом України «Про Рахункову палату» від 02 липня 2015 року № 576-VIII у редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №576-VIII).
За приписами п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Рахункову палату» (в редакції на момент виникнення спірних відносин) Рахункова палата здійснює фінансовий аудит, аудит ефективності та аудит відповідності, зокрема, щодо проведення витрат державного бюджету, включаючи використання бюджетних коштів на забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Вищої ради правосуддя, Офісу Генерального прокурора та інших органів, безпосередньо визначених Конституцією України; використання коштів державного бюджету, наданих місцевим бюджетам та фондам загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування; здійснення таємних видатків державного бюджету.
Колегія суддів зазначає, що відсутність у Законі України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» повноважень на проведення ревізії позивача, за умови неврегульованості на законодавчому рівні до 19.12.2024, не легітимізує дії органу фінансового контролю.
Можливість врахування судом змін законодавства при визначенні правильності його застосування підтверджується сталою судовою практикою суду касаційної інстанції (постанови Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №2-а-3494/11, від 27 липня 2023 року у справі №240/3795/22, ухвала Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі №567/79/23 (пункти 79 83).
Колегія суддів також звертає увагу на Висновок Комітету Верховної ради України з питань інтеграції України до Європейського Союзу щодо проекту Закону про внесення змін до Закону України «Про Рахункову палату» та деяких інших законодавчих актів України (реєстр. №10044-д від 16.09.2024) та Пояснювальну записку від 16.09.2024, в яких обґрунтовано необхідність прийняття змін та деталізації повноважень Рахункової палати.
З аналізу наведеної норму слідує, що виключно Законом №576-VIII передбачений механізм здійснення контрольних функцій використання коштів Державного бюджету щодо установ та органів системи правосудця. Як наслідок, інструментом такого механізму є виключно Рахункова палата.
З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що суди як суб`єкти публічного права не підпадають під суб`єктний склад Закону №2939-XII, що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення ревізій фінансово-господарської діяльності в судах України органами контрольно-ревізійної служби України.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у відповідача повноважень на проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача.
Щодо покликань відповідача на те, що він є органом влади, на який відповідно до Плану України на 2024 - 2027 роки, схваленого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 березня 2024 року №244-р, та положень Рамкової угоди між Україною та Європейським союзом щодо спеціальних механізмів реалізації фінансування Союзу для України згідно із інструментом Ukraine Facility, що була ратифікована Законом України від 06 червня 2024 року №3786-ІХ, покладено повноваження з контролю за використанням коштів, які надходять через механізм підтримки Ukraine Facility в рамках Компоненту 1, зокрема щодо реформи судової системи та забезпечення судової діяльності, що спрямована в тому числі на наближення України до членства в Європейському Союзі, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у період, за який призначено проведення ревізії позивача, названі документи ще не діяли. Також відповідачем не надано доказів та не наведено доводів на підтвердження того, що у період, за який проводилася ревізія, судова система та позивач, зокрема, отримували кошти, які надходили через механізм підтримки Ukraine Facility в рамках Компоненту 1, зокрема щодо реформи судової системи та забезпечення судової діяльності.
Судом встановлено, що відповідно до плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2024 року, затвердженого наказом Державної аудиторської служби України від 24 травня 2024 року №108, Управлінню доручено провести ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01 січня 2022 року по 31 липня 2024 року.
При цьому, План України на 2024 - 2027 роки, схвалений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 березня 2024 року №244-р, а Рамкова угода між Україною та Європейським союзом щодо спеціальних механізмів реалізації фінансування Союзу для України згідно із інструментом Ukraine Facility, ратифікована Законом України від 06 червня 2024 року №3786-ІХ.
Суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Держаудитслужби в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі №560/18677/24 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха