ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 червня 2026 року	Справа № 160/28519/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є. 
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Криленко Наталії Вікторівни про визнання неправомірним рішення, скасування постанови та визнання протиправними дій, - 
ВСТАНОВИВ:

02.10.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі – відповідач-1), Головного державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Криленко Наталії Вікторівни (далі – відповідач-2), в якому позивач просить суд:
- визнати неправомірним рішення головного державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Криленко Наталії Вікторівни щодо прийняття постанов про опис та арешт майна боржника від 26 лютого 2025 року у виконавчому провадженні № 77013117 земельної ділянки, загальною площею 11.660 га, з кадастровим номером 1222083000:01:001:0619, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район на території Катеринопільської сільської ради Криничанського району;
- скасувати постанови про опис та арешт майна боржника від 26 лютого 2025 року у виконавчому провадженні № 77013117 земельної ділянки, загальною площею 11.660 га, з кадастровим номером 1222083000:01:001:0619, для ведення товарного сільськогосподарського яка знаходиться за адресою: виробництва, Дніпропетровська область, Криничанський район на території Катеринопільської сільської ради Криничанського району;
- визнати противоправними дії головного державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Криленко Наталії Вікторівни щодо визначення оціночної вартості нерухомого майна боржника, ОСОБА_1 , а саме: земельної ділянки, загальною площею 11.660 га, з кадастровим номером 1222083000:01:001:0619, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район на території Катеринопільської сільської ради Криничанського району, відповідно до звіту Про експертну грошову оцінку від 04 квітня 2025 року проведену ТОВ «Авто маркет»;
- визнати недійсними результати оцінки вартості нерухомого майна боржника, ОСОБА_1 , а саме: земельна ділянка, загальною площею 11.660 га, з кадастровим номером 1222083000:01:001:0619, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район на території Катеринопільської сільської ради Криничанського району, відповідно до звіту Про експертну грошову оцінку від 04 квітня 2025 року, в межах виконавчого провадження №77013117. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на праві приватної власності належала земельна ділянка загальною площею 11.600 га з кадастровим номером 1222083000:01:001:0619 та він є боржником у виконавчому провадженні ВП № 77013117. Так, ним було висновок експерта про експертну грошову оцінку земельної ділянки, яка була оцінена у 466077,18 грн. Відповідно до акту проведення електронних торгів від 18.06.2025 земельна ділянка загальною площею 11.660 га з кадастровим номером 1222083000:01:001:0619, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район продана за 1077385,00 грн. Позивач вказує, що вказана земельна ділянка є єдиним джерелом доходу позивача, а борг в розмірі 24085,58 грн є неспівмірним з ціною земельної ділянки розміром 11.660га. Не погоджуючись із такою заниженою ціною землі, він неодноразово звертався в усному порядку до головного державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проте державний виконавець постійно відмовляла йому в ознайомлені з паперовими матеріалами виконавчого провадження, у зв`язку з чим вважає, що державним виконавцем грубо порушені його права, оскільки відповідачем не виконані вимоги положення ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». На думку позивача, дії державного виконавця щодо визначення оціночної вартості нерухомого майна боржника протиправним, оскільки ці протиправні дії вплинули на результати торгів та порушили права, інтереси позивача як боржника у виконавчому провадженні, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду з цим позовом. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 р. позовну заяву повернуто позивачу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 у справі № 160/28519/25 задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 у справі № 160/28519/25 - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року відкрито провадження в адміністративний справі №160/28519/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (у письмовому провадженні) з 03.06.2026 року.
Цією ж ухвалою суд витребував у Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 77013117 та запропонував надати відзив на позовну заяву, які необхідно надати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у строк до 03.06.2026 року.
05.06.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник зазначила, що на виконанні у Верхньодніпровському відділі державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження № 17421781 з примусового виконання виконавчого листа № 2-440, виданого 02.07.2008 Криничанським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованість за яким на момент повноліття дитини становила 240855,83грн та у зв`язку із наданням стягувачем заяви про повернення виконавчого документу без подальшого виконання, 11.12.2024 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно вимог п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Того ж дня, відповідно до вимог статтей 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 24085,58 грн та виділено в окреме виконавче провадження для примусового виконання, копію якої того ж дня за вих.№208959 направлено боржнику. 30.01.2025 головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови № б/н виданої 11.12.2024 Верхньодніпровським ВДВС про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчий збір у розмірі 24085,58 грн, копії якої за вих.№9045, того ж дня направлено сторонам виконавчого провадження. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано земельну ділянку. 26.02.2025 державним виконавцем винесено постанову про арешт земельної ділянки, копії якої за вих.№9080 того ж дня направлено сторонам. 26.02.2025 державним виконавцем здійснено опис та арешт земельної ділянки, реєстраційний/кадастровий номер 1222083000:01:001:0619, місцезнаходження: Дніпропетровська обл., Криничанський р., с/рада, Катеринопільська, Криничанський район , про що складено відповідний акт, копія якого за вих.№ 32617 того ж дня направлено сторонам. 05.03.2025 державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, копія якої за вих.№ 36071 того ж дня направлено сторонам. 18.04.2025 за вх.№951 отримано звіт про експертну грошову оцінку, згідно якого вартість земельної ділянки становила 466 077,18 грн, копію якого того ж дня за вих.№ 62797 направлено сторонам. 13.05.2025 відповідно до ст. 61 закону України «Про виконавче провадження» земельну ділянку передано на реалізацію. Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 13.06.2025 № LAE001-UA-20250513-63456 ТОВ "Тендер Хаб", 13.06.2025 проведено електронні торги з реалізації майна, згідно якого сума реалізації майна склала 1 077 385,00 грн. 16.06.2025 на депозитний рахунок для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам відділу ДВС надійшли грошові кошти у розмірі 54999,32 грн, як перерахування частини гарантiйного внеску № LAE001-UA-20250513-63456. 18.06.2025 року грошові кошти у сумі 31 454,58 грн, які розподілені відповідно до вимог ст.ст.45, 46 ЗУ «Про виконавче провадження» наступним чином: -369грн -витрати АСВП; -7000грн- витрати АСВП; -24 085,58 виконавчий збір на користь держави. 23.06.2025 на депозитний рахунок для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам відділу ДВС надійшли грошові кошти у розмірі 991431,10грн , як перерахування забезпечувального платежу № LAE001-UA-20250513-63456. Станом на 03.06.2025 року на депозитному рахунку для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам відділу ДВС перебувають грошові кошти у розмірі 1045930,42 грн, які підлягають поверненню боржнику ОСОБА_1 . 26.06.2025 за вих.№92577, 02.07.2025 за вих.№93710, 08.08.2025 за вих.№111275, 14.08.2025 за вих.№116516 державним виконавцем не одноразово на адресу боржника направлялися вимоги про надання реквізитів для перерахування коштів, однак усі були проігноровані. Крім того, 07.08.2025 боржник особисто звернувся на прийом до державного виконавця з питань реалізації його земельної ділянки, де йому було повідомлено про необхідність надання реквізитів для повернення коштів, й рекомендовано звернутися у найближчу філію банку для їх отримання, однак, натомість залишив заяву щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, що надійшла до відділу 08.08.2025 та на яку заявнику 18.08.2025 надіслано відповідь за вих.№118921. Отже, позивач отримував усі копії матеріалів виконавчого провадження №77013117, у тому числі і постанову про відкриття виконавчого провадження, про що зазначав особисто, мав можливість відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» скористатися правами та обов`язками в тому числі, у разі настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи , однак, проігнорував виконати вимоги виконавчого документу з примусового виконання постанови № б/н виданої 11.12.2024 Верхньодніпровським ВДВС про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчий збір у розмірі 24085,58 грн., як і свій обов`язок згідно частини 5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу, оскільки, як зазначалося вище коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, у боржника не виявлено. На підставі викладеного у задоволенні позову просила відмовити. 
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 4ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 11.12.2024 державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору на суму 24085,58 грн у виконавчому провадженні № 17421781. 
30.01.2025 головним державним виконавцем Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77013117 на підставі постанови № б/н від 11.12.2024 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 24 085,58 грн, яка була отримана позивачем, що не заперечується останнім у позовній заяві.
Також, 30.01.2025 головним державним виконавцем Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
26.02.2025 головним державним виконавцем Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області прийнято постанову про арешт майна боржника, а саме: земельної ділянки загальною площею 11.660 га з кадастровим номером 1222083000:01:001:0619, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район – на території сільської ради Криничанського району. Цією постановою накладено заборону на відчуження та призначено відповідальним зберігачем ОСОБА_1 
05.03.2025 головним державним виконавцем Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.
Згідно із висновком про вартість об`єкта оцінки від 04.04.2025 ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 11.660 га з кадастровим номером 1222083000:01:001:0619 складає 466 077,18, що еквівалентно 11273,53 доларів США.
13.06.2025 Верхньодніпровським відділом ДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про арешт земельної ділянки, загальною площею 11.660 га, з кадастровим номером 1222083000:01:001:0619 та виставлено її на реалізацію через електронний майданчик ТОВ «Тендер Хаб». 
Відповідно до акту про проведення електронних торгів від 18.06.2025, земельна ділянка, загальною площею 11.660 га, з кадастровим номером 1222083000:01:001:0619, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район — на території Катеринопільської сільської ради Криничанського району продана за 1077385,00 грн.
19.06.2025 між начальником Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 та переможцем електронного аукціону ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 11.660 га, з кадастровим номером 1222083000:01:001:0619, яка знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Криничанський район на території Катеринопільської сільської ради Криничанського району.
19.06.2025 головним державним виконавцем Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 77013117.
Позивач вважає, що державним виконавцем не виконано вимоги положення ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ціна земельної ділянки є заниженою, у зв`язку з чим прийняті державним виконавцем постанови та вчинені дії є протиправними та підлягають скасуванню. 
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Межі повноважень, підстави та способи їх реалізації державними виконавцями та приватними виконавцями на момент виникнення спірних правовідносин (накладання арешту та звернення щодо його зняття) врегульовано, зокрема Законом України "Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 р. (далі Закон №606), який втратив чинність 05.01.2017р. та Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 р. (далі - Закон №1404).
Статтею 1 Закону №606 (в редакції, яка була чинною на момент накладення арешту), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно ч. 1ст. 5 вказаного Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до положень статті 55 Закону №606, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Згідно із приписами ст. 39 Закону № 606, виконавче провадження закінчується у випадках:
1) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом;
2) закриття виконавчого провадження відповідно до статті 37цього Закону;
3) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача;
4) направлення виконавчого документа за належністю до іншого підрозділу Державної виконавчої служби.
Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу Державної виконавчої служби. Постанова про закінчення виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами до суду у 10-денний строк.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 15 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.
Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець приймає постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться у постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надавати усні рекомендації щодо дій, які виконуються в його присутності (частини перша-третя статті 20 Закону України "Про виконавче провадження").
Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18), від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16 (провадження № 14-187цс19), на які посилався заявник у касаційній скарзі, зробила висновок, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.
Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
Оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (стаття 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").
Відповідно до частин першої, шостої статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
За положеннями статті 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" замовники оцінки повинні забезпечити доступ об`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.
Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.
Національний стандарт № 1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.
У пунктах 15, 16 Національного стандарту № 1 передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.
Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.
Згідно з пунктом 52 Національного стандарту № 1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.
У пунктах 50-55 Національного стандарту № 1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.
Національний стандарт № 2 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.
Згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки.
У пункті 51 Національного стандарту № 1 передбачено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).
Згідно з пунктом 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.
Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.
У статті 32 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною другою цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.
Враховуючи викладене, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.
Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").
Системний аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.
Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.
У позовній заяві, позивач посилається на те, що оцінка спірного нерухомого майна була проведена з порушенням норм чинного законодавства, зокрема що оцінювач взяв за основу оголошення про продаж земельних ділянок на території Дніпропетровської області п`яти та шестирічної давності та були вже не актуальними на час здійснення оцінки, тому ціна земельної ділянки є суттєво заниженою.
Разом з тим, суд звертає увагу, що Закон України "Про виконавче провадження" не містить обов`язку державного виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності. 
Зміст прав та обов`язків виконавця у процедурі визначення вартості нерухомого майна зводиться до призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання шляхом ухвалення відповідної постанови та повідомлення сторін виконавчого провадження про результати оцінки майна.
Так, пунктом 2 частини другої статті 4 Закону №2658-III передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.
За змістом статті 13 Закону №2658-III, рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна).
Отже, виходячи з аналізу вказаної норми, порушення принципів, методів, методичних підходів, оціночних процедур можливо встановити лише шляхом рецензування звіту про незалежну оцінку.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач правом ініціювання рецензування звіту не скористався.
Таким чином, суд доходить висновку, що дії головного державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час вчинення виконавчих дій щодо визначення вартості описаного та арештованого майна, зокрема під час визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна вчинені у межах наданих йому повноважень, у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.
З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги позивача щодо визначення оціночної вартості нерухомого майна боржника та визнати недійсними результати оцінки вартості нерухомого майна боржника є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про скасувати постанови про опис та арешт майна боржника від 26.02.2025 у виконавчому провадженні № 77013117, то остання також не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Частиною 2 ст. 13 Закону №1404-VIII перебачено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №1404-VIII, у разі, якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закон.
Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Статтею 50 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
Відповідно положень статті 56 Закону № 1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Суд зазначає, що підстави скасування постанови про опис та арешт майна боржника не може базуватись на неправильній визначеності оціночної вартості нерухомого майна боржника та/або визнати недійсними результати оцінки вартості нерухомого майна боржника.
Крім того, доводи позивача про те, що на його адресу не направлялись матеріали виконавчого провадження, як підстава для скасування оскаржуваної постанови про опис та арешт майна боржника від 26 лютого 2025 року у виконавчому провадженні № 77013117, суд вважає безпідставними, оскільки зазначена обставина, не є достатньою підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, враховуючи, що з позовної заяви та матеріалів справи слідує, що позивач був обізнаний про відкриття виконавчого провадження № 77013117, наявності звіту «Про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 11.660 га».
Також, позивачем не надано доказів того, що він неодноразово в усному порядку звертався до державного виконавця з проханням ознайомитись з матеріалами справи та йому було відмовлено у такому ознайомленні. 
Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем заявлені позовні вимоги не доведені, у зв`язку з чим підстави для їх задоволення відсутні.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено протиправності рішень, дій або бездіяльності відповідачів, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Криленко Наталії Вікторівни про визнання неправомірним рішення, скасування постанови та визнання протиправними дій – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції згідно статті 297 КАС України.

Суддя Н.Є. Сліпець