ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/4204/26
11 серпня 2026 року | м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючої судді Дерех Н.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бережанського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Бережанського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Бережанського відділу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження №81279143 від 16.06.2026 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 53747,15 грн., зобов`язати відповідача закінчити виконавче провадження № 81279143 зі стягнення виконавчого збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.06.2026 старшим державним виконавцем Бережанського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №81279143 про стягнення з позивача ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 53747,15 грн. Зазначену постанову позивач отримав 22.06.2026. Підставою відкриття вказано постанову про стягнення виконавчого збору № 69485961 від 22.07.2022, винесену Косівським відділом державної виконавчої служби. Позивач зазначає, що виконавчий збір нараховано як 10% від загальної суми, визначеної у виконавчому документі (577780,64 грн боргу та 3441 грн судового збору), проте у примусовому порядку ця сума з позивача фактично не стягувалася. Просить врахувати, що виконавчий документ — виконавчий лист №593/1997/13-ц, виданий 09.04.2014 Бережанським районним судом Тернопільської області у справі № 2/593/635/2013 (рішення від 26.12.2013, набрало законної сили 08.01.2014) — про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та Спільного малого підприємства виробничо-комерційної фірми «Джерела» на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказує, що позивач ОСОБА_1 є поручителем за договором поруки від 05.02.2007, а не основним боржником за кредитним зобов`язанням; погашення основного боргу забезпечене також іпотекою майна СМП ВКФ «Джерела» та здійснюється іпотекодавцем. У ході примусового виконання з позивача шляхом звернення стягнення на його пенсійний рахунок фактично стягнуто 40 000 грн, з якої суми вже утримано виконавчий збір у розмірі 10 % (4000 грн). Після цього виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою. Позивач просить врахувати, що належний виконавчий збір не може перевищувати 4000 грн (10 %), які вже утримані. Натомість з позивача стягується 53747,15 грн — збір, що відповідає 10 відсоткам від суми боргу за виконавчим документом, яка у примусовому порядку ніколи не стягувалася. Більше того, сума збору (53747,15 грн) перевищує всю реально стягнуту з боржника суму (40000 грн), що є накладенням непропорційного й надмірного тягаря на боржника. Також, позивач просить врахувати, що виконавчий лист видано 09.04.2014; за відмітками на ньому виконавче провадження було закінчено у 2014 році, а виконавчий документ повернуто стягувачу у 2021 році; між закінченням провадження 2014 року та відкриттям наступного провадження виконавчий документ перебував поза примусовим виконанням.
Ухвалою суду від 06.07.2026 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.
Ухвалою суду від 15.07.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 КАС України.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що діяв на підставі та у межах наданих повноважень. Також, просить врахувати, що постанова про стягнення виконавчого збору від 22.07.2022 не оскаржувалась та не оскаржена, тобто є виконавчим документом та підлягає виконанню.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю. Серед іншого, просить врахувати, що зміст відзиву не усуває порушень, викладених у позові, а навпаки підтверджує, що оскаржувана постанова Бережанського ВДВС від 16.06.2026 є похідною від постанови Косівського ВДВС, про існування якої ОСОБА_1 належним чином не повідомляли.
Як встановлено судом, на виконанні в Бережанському відділі державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №69485961 з примусового виконання виконавчого листа №593/1997/13-ц від 09.04.2014, виданого Бережанським районним судом про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , Спільного малого підприємства виробничо-комерційної фірми "Джерела" в солідарному порядку суму заборгованості в розмірі 65201,99 грн. (шістдесят п`ять тисяч двісті один швейцарський франк дев`яносто дев`ять сантимів), що згідно курсу НБУ станом на 21.10.2013р. становить 577780,64 грн., а також судовий збір в розмірі 3441 грн.».
22.07.2022 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69485961 з виконання виконавчого листа №593/1997/13-ц, виданого Бережанським районним судом Тернопільської області.
16.06.2026 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП №81279143 з виконання постанови №69485961, виданої Бережанським відділом державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У даній постанові вказано про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , виконавчого збору у розмірі 58122,16 грн. 
Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.
Правовідносини щодо здійснення виконавчих дій регулюються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження".
Нормами статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно з частиною першою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Положеннями ч.ч. 5-6 ст. 26 Закону 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно з ч. 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Частиною 8 статті 27 Закону 1404-VIII визначено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.
Відповідно до частин 1, 4 статті 42 Закону 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Норми Закону №1404-VІІІ передбачають, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій щодо примусового виконання рішення, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у випадку, коли він подав письмову заяву про повернення йому виконавчого документа, відповідно до приписів ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, винесеної державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа.
У цій справі, як слідує з її матеріалів, 15.06.2026 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №69485961, на підставі заяви стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", про повернення виконавчого документа на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". У даній постанові державним виконавцем встановлено, що залишок нестягненої суми за виконавчим документом 537471,13 грн; сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 4375,01 грн.
В подальшому, 16.06.2026 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №81279143 з виконання постанови №69485961, виданої 22.07.2022 Бережанським відділом державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 53747,15 грн. 
Суд звертає увагу, що постанова державного виконавця від 22.07.2022 у ВП №69485961, зокрема й у частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 58122,16 грн., боржником в строк та порядок, передбачений чинним законодавством не оскаржувалась та є чинною. Доказів скасування постанови державного виконавця від 22.07.2022 у ВП №69485961 судом не здобуто та учасниками справи суду не подано. 
Відтак, на переконання суду, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 81279143 від 16.06.2026 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 53747,15 грн., відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження №81279143 зі стягнення виконавчого збору, то така позовна вимога не підлягає до задоволенні, адже у даному випадку відсутні підстави, визначені ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", в тому числі, відсутні докази сплати виконавчого збору у розмірі, визначеному у спірній постанові.
За таких обставин, суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено та підписано 11 серпня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ),
відповідач - Бережанський відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Банкова, 6, м. Бережани, Тернопільський район, Тернопільська область,47501 код ЄДРПОУ:45114869).
Головуюча суддя Дерех Н.В.