| Провадження № 2/748/920/26

Єдиний унікальний № 734/5525/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2026 року | м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Костюкової Т.В.,
за участю секретарів судового засідання Самбур Д.О., Зеленської О.В.
відповідачки - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача – Пархоменко Марія Анатоліївна, яка діє на підставі довіреності №2705/25-12 від 27.05.2025 та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 18.12.2025 в системі «Електронний суд», звернулась до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача, ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №21.01.2025-100000768 від 21.01.2025 у розмірі 24405 грн. та понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №21.01.2025-100000768, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 10000 грн, строком на 140 днів, до 09.06.2025. Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 15% від суми кредиту та дорівнює 1500 грн, нараховується кредитором і обліковується в день видачі кредиту. Неустойка: 100 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивачем зобов`язання за договором виконано в повному обсязі і відповідно до квитанції про перерахунок коштів від 21.01.2025 року надано позичальнику кредит в розмірі 10000 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, лише частково сплатила борг у загальному розмірі 5695 грн, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 24405 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9197,02 грн, заборгованості по відсоткам у розмірі 10800 грн, комісія повазана з наданням кредиту у розмірі 1500 грн, неустойка у розмірі 2907,98 грн, чим порушуються права та інтереси позивача та що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
5 березня 2026 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області, відповідно до ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2026 року, надійшли матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, для розгляду за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи з повідомленням сторін на 16 квітня 2026 року. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, позовна заява місять клопотання про розгляд справи без участі представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. 
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Ухвалу про відкриття провадження відповідач отримала 31.03.2026 (а.с.53).

Відповідач, ОСОБА_1 , у визначений в ухвалі суду строк, відзив на позовну заяву не подала.

У судовому засіданні позов визнала частковою, зазначивши, що дійсно укладала кредитний договір №21.01.2025-100000768 від 21.01.2025 і отримала кредитні кошти. Вона визнає тіло кредиту, яке ставиться до стягнення. Проценти, комісію та неустойку не визнає, так як є дружиною військового, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині нарахування заборгованості по відсоткам у розмірі 10800 грн, комісії повазаної з наданням кредиту у розмірі 1500 грн, неустойки у розмірі 2907,98 грн. 

Суд заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справ оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п.1 ч.1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

21.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір №21.01.2025-100000768, шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яка розміщена на сайті кредитора та підписанням заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (E321), отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону НОМЕР_1 . (а.с.16-22)
Позичальником,  ОСОБА_1 , під час укладення кредитного договору 21.01.2025 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи Bank ID Національного банку України, про що свідчить Інформація отримана з центрального вузла Системи BankID НБУ на електронний запит на ідентифікацію з даними користувача. (а.с.23)
Відповідно до Заявки до кредитного договору, яка є невід`ємною його частиною, сторони погодили, що сума кредиту 10000 грн; строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит і її розмір не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1500 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту; неустойка: 100 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання; дата повернення кредиту 09.06.2025 року; спосіб ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ. (а.с.19-20)
21.01.2025 об 11:35 позичальником прийнято пропозицію (акцепт) кредитного договору №21.01.2025-100000768, погоджено умови надання кредиту з графіком платежів, з зазначенням реквізитів належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 4731-21XX-XXXX-7851, ця частина кредитного договору також підписана  ОСОБА_1 , одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е321. (а.с.20-21) 
Крім того, одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е321  ОСОБА_1 підписано інформаційне повідомлення позичальника,  ОСОБА_1 , в якому остання підтвердила достовірність своїх персональних даних (а.с.21 – зворотна сторона – 22).
Також 21.01.2025, одноразовим ідентифікатором (А321) ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому відображені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше. (а.с.14-15)
Як вбачається з матеріалів справи між ТОВ «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» укладено договір про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024. (а.с.26-30)

Як свідчить лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-2711 від 27.11.2025, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором №21.01.2025-100000768 виконав та надав 21.01.2025 об 11:35:53 відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000 грн. на платіжну карту клієнта НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 630393913. (а.с.24)

ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними, а також комісії, відповідно до умов Договору, але в процесі користування кредитними коштами остання у порушення умов Договору не надала своєчасно позивачу в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

Відтак, у відповідача,  ОСОБА_1 , перед позивачем утворилась заборгованість, що, як вбачається із наданого ТОВ «Споживчий центр» розрахунку заборгованості за договором №21.01.2025-100000768 від 21.01.2025, склала у загальному розмірі 24405 грн, що складається з основного боргу в розмірі 9197,02 грн., залишку по відсотках в розмірі 10800 грн., комісії за надання кредиту у розмірі 1500 грн. та залишку неустойки 2907,98 грн. (а.с.13).

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем, ТОВ «Споживчий центр», та відповідачем,  ОСОБА_1 , є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст.11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст.12 цього Закону).
У п.6 ст.3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Суд вважає, що під час укладення кредитного договору №21.01.2025-100000768 від 21.01.2025 сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. 
Такий договір, укладений у формі електронного документа, підписаний ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (Е321), а відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Наявність електронного підпису сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Доказів розірвання або визнання недійсним кредитного договору №21.01.2025-100000768 від 21.01.2025 в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст.629 Цивільного кодексу України зазначений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснила у повному обсязі погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим у  ОСОБА_1 утворилася заборгованість.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, а саме, кредитний договір, оформлений та підписаний його сторонами в установленому законом порядку, первинні бухгалтерські документи про зарахування на рахунок позичальника визначених договором коштів (зокрема, квитанція про перерахунок коштів).

В свою чергу, відповідачем не спростований розмір заборгованості за кредитним договором, та не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо розміру заборгованості.
За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач допустила порушення умов договору №21.01.2025-100000768 від 21.01.2025 з неї підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та комісією. 

Щодо стягнення з відповідача неустойки, суд уважає за необхідне зазначити наступне.
У Постанові КЦС ВС від 21.01.2025 №751/3052/23 вказав, щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №320/8618/15-ц (провадження №61-4393сво18)).
Так, згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на день розгляду справи воєнного стану в Україні не скасовано та не припинено.
Враховуючи, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, та нарахована ТОВ «Споживчий центр» і заявлена до стягнення у розмірі 2907,98 грн, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24.02.2022, а отже вона підлягає списанню кредитодавцем, а тому підстави для її стягнення відсутні.
Вирішуючи питання про розмір заборгованості за відсотками суд вказує, що згідно із п. 15 ст. 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Вказані зміни щодо надання зазначених пільг дружинам (чоловікам) військовослужбовців у ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули чинності з 18.05.2024.
Кредитний договір №21.01.2025-100000768 укладено 21.01.2025 .
Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває з 29 липня 2019 року у шлюбі з ОСОБА_2 , підтвердженням чого є свідоцтво про шлюб серїі НОМЕР_3 від 29 07.2019 року ( а.с. 60)
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , що видане 07.08.2015 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_2 є учасником бойових дій ( а.с 59)
Відповідно до довідки з військової частини НОМЕР_6 від 07.04.2026 року за № 622 молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на віськовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_6 з 28.11.2016 року і по теперішній час ( а.с 61)
Відповідно до довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у звязку з віськовою агресією Російської Федерації проти України за № 510 від 25.03.2026 року ОСОБА_2 в період з 24.02.2022 року по 04.04.2022 року брав участь у у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у звязку з віськовою агресією Російської Федерації проти України ( а.с 58)
Отже, на підтвердження обставин поширення на відповідачку положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач надала докази того, що її чоловік залучався до виконання бойових завдань або заходів із захисту держави ( а.с 58)
Таким чином, враховуючи, що відповідачка є дружиною військовослужбовця, який перебуває на військовій службі та залучався до виконання бойових завдань або заходів із захисту держави, вона має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, починаючи з 18.05.2024, а враховуючи, що кредитний договір №21.01.2025-100000768 укладено 21.01.2025 після внесення змін, відповідачка звільнена від нарахування відсотків, а тому підстав для їх стягнення суд не вбачає. 
В той же час слід відмітити, що комісія не є штрафною санкцією, а є видом плати, яка передбачена умовами договору. Таким чином відповідач в силу вимог, як ЦК України так і ЗУ України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не звільнена від її сплати, а тому сума комісії в сумі 1500 грн підлягає до стягнення 
Отже, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та комісією та враховує, що відповідачка частково внесла на рахунок позивача кошти на погашення заборгованості у загальному розмірі 5695 грн, з яких 802,98 грн пішло в зарахування основного боргу та 892,02 грн в зарахування відсотків , а тому враховуючи добровільну сплату коштів та відсутність підстав для нарахуванян відсотків за кредитним договором з відповідачки на користь позивача підлягає стягнення зоборгованість за тілом кредиту в сумі 4305 грн ( 10000 грн - сума отриманого кредиту, за мінусом 5695 грн- добровільно внесена сума на погашення заборгованості ) та підлягає стягненню комісія в розмір 1500 грн
Отже, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягає стяненню заборгованість за кредитним договором №21.01.2025-100000768 від 21.01.2025 у розмірі 5805 грн, яка складається з 4305,00 грн. – основний борг та 1500 грн. – комісія за надання кредиту. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення частково (23,79%) , судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 576,29 грн. на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 5805,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 24405,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 610, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, 
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №21.01.2025-100000768 від 21.01.2025 у розмірі 5805,00 (п`ять тисяч вісімсот п`ять ) грн, яка складається з 4305 грн. – основний борг, та 1500 грн. – комісія за надання кредиту. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 576,29 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А. 
Представник позивача: Пархоменко Марія Анатоліївна, РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В.Костюкова