Справа № 562/513/25

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
"25" червня 2026 р. 

Здолбунівський районний суд Рівненської області
в особі: головуючого судді Кушніра О.Г.,
секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,
учасники справи: представник позивача-адвокат Мокрицька Л.Я., 
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Мізоцька селищна рада Рівненського району Рівненської області, про скасування рішення про державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна, - 

в с т а н о в и в:

У поданій в суд заяві позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 54266546 від 25 вересня 2020 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38372265.
В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що рішенням Півченської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області їй було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,68га на території колишньої Півченської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області. 14 листопада 2000 року видано державний акт серії РВ№01267 на вказану земельну ділянку, яка складається із двох земельний ділянок площею 5,58 га ріллі та 1,10 га кормових угідь та якою вона користується. У 2022 році вона виготовила технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка подана для присвоєння кадастрових номерів. Земельній ділянці для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,5800 га присвоєно кадастровий номер: 5622685100:06:001:0322. Однак, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,10га державним реєстратором відмовлено в присвоєнні кадастрового номеру та внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки наявний перетин з належною відповідачу земельною ділянкою з кадастровим номером 5622685100:08:001:0174 на 94,6466%, що порушує її права. Скасування державної реєстрації права власності необхідно позивачу для подальшого присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці та реєстрації права власності на належну їй земельну ділянку. 
У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 з доводами позивача не погодилась та просить відмовити, мотивуючи тим, що твердження позивача про користування спірною земельною ділянкою не доведені належними доказами та спростовуються тим, що ділянка дуже давно ніким не обробляється і жодних посівів на ній немає, а росте ліс. Відсутні й обґрунтовані докази належності позивачу за державним актом земельної ділянки, яка нібито накладається на її ділянку. Технічну документацію на земельну ділянкою з кадастровим номером 5622685100:08:001:0174, право власності на яку набула в порядку спадкування після смерті батька, вона виготовляла у сертифікованого інженер-землевпорядника, яка була погоджена сільською радою, тому підстави для скасування державної реєстрації відсутні.
Відповідь на відзив позивач не подавала.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю.
Відповідач просить у задоволенні позову відмовити наведених у відзиві підстав.
Представник Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, згідно поданого клопотання просить справу розглянути на розсуд суду та без їхньої участі.
З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.
Право власності є непорушним (ст.321 ЦК України).
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.321 ЦК України).
Частинами 1, 2 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Частиною 3 ст.152 ЗК України визначено способи захисту прав на землю.
Згідно з ст.78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Відповідно до положень ст.125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно з ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до положень ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. 
Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується у разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації (ч.13 ст.79-1 ЗК України).
Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами (ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.
Статтею 24 Законом України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). 
За змістом частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, відповідні права припиняються.
Отже, вимога про скасування реєстрації земельної ділянки фактично має на меті припинення існування такої ділянки у наявному розмірі як об`єкту цивільного права і, відповідно, впливає на припинення прав особи, за якою зареєстроване таке право.
Спірні правовідносини виникли з приводу державної реєстрації відповідачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5622685100:08:001:0174, яку оспорює позивач, що позбавляє її можливості зареєструвати право власності на ту саму земельну ділянку.
Установлено, щона підставі рішення Півченської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області №25 від 07 липня 1999 року ОСОБА_2 14 листопада 2000 року видано державний акт серії РВ №01267, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №2318., за яким набула у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,68 га, яка розташована на території Півченської сільської ради та складається з двох земельний ділянок площею 5,58 га ріллі та 1,10 га кормових угідь.
За витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 листопада 2022 року №НВ-2600536522022 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,58га в межах території Півченської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, якій присвоєно кадастровий номер: 5622685100:06:001:0322 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлену ФОП ОСОБА_3 .
А за висновком щодо перевірки електронного документу, сформованим Управлінням надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, створеного за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, належна ОСОБА_2 земельна ділянка площею 1,10га має перетин з ділянкою з кадастровим номером 5622685100:08:001:0174 та площа співпадає на 94,6466%, тобто майже повністю накладається.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №225665659 від 25 вересня 2020 року власником земельної ділянки з кадастровим номером 5622685100:08:001:0174 з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» площею 1,0405га є ОСОБА_1 , яка набула право власності на цю ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , якому земельна ділянка належала на підставі державного акта на право власності серії І-РВ №029818, виданого Півченською сільською радою 30 травня 2003 року на підставі рішення №69 від 29 грудня 1999 року.
Державна реєстрація на спірну ділянку з кадастровим номером 5622685100:08:001:0174 здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої 29 серпня 2017 року ФОП ОСОБА_5 , який правомірність виготовлення документації підтвердив у судовому засіданні.
За вказаною вище технічною документацією суміжним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером 5622685100:08:001:0174 за описом меж від А до Б є ОСОБА_6 , у той час як за технічною документацією позивача таким користувачем є інша особа – ОСОБА_7 .
Згідно положень ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Належних та допустимих доказів користування належною відповідачу земельною ділянкою з кадастровим номером 5622685100:08:001:0174 позивачем суду не надано, а позовні вимоги ґрунтуються лише на висновку Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській областіпро перетин земельних ділянок зі співпадінням на 94,6466%, який не містить належного обґрунтування.
Не доведено позивачем і відповідності технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої їй ФОП ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 1,10га, правовстановлючим документам та чинним нормативно-правовим актам. 
А згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст.258-273, 351 – 355 ЦПК України, суд 

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Текст повного рішення виготовлено 04 липня 2026 року.

Суддя: