ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
08.07.2026	Справа № 910/11782/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Акціонерного товариства “Антонов” 
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Авіонікс-техно” 
про стягнення 644270,76 грн.
без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство “Антонов” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Авіонікс-техно” про стягнення за договором поставки від 05.03.2024 №10.5605.2024 пені в розмірі 482 335,56 грн. та штрафу в розмірі 161 935,20 грн., нарахованих за прострочення поставки товару.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Дана ухвала суду доставлена відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи. Разом із цим, у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.
За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.03.2024 між позивачем (Покупець) та відповідачем (Постачальник) укладено Договір поставки №10.5605.2024 (надалі – Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) Покупцеві Товар, код ДК 021:15 34740000-6 (обладнання для повітряних і космічних літальних апаратів, тренажери, симулятори та супутні деталі) (надалі – Товар), а Покупець зобов`язується прийняти вказані Товари і сплатити за них обумовлену Договором грошову суму. 
Відповідно до п. 3.1. Договору поставка Товару за цим Договором здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати сплати Покупцем 50% вартості Товару на користь Постачальника.
У пункті 3.3. Договору вказано, що датою поставки Товару є дата передачі Товару Постачальником Покупцеві в зазначеному в цьому Договорі місці, що підтверджується відповідною відміткою уповноваженої особи Покупця в первинних документах (видатковій накладній та ін.).
Розрахунки за цим Договором здійснюються Покупцем наступним чином: передоплата 50% від загальної вартості Товару протягом 5 банківських днів з дати підписання договору та отримання рахунку від Постачальника та 50% вартості Товару сплачується Покупцем впродовж 5 банківських днів після поставки Товару та проходження відповідного вхідного контролю на підприємстві Покупця (п. 4.2. Договору). 
До вказаного Договору укладено Специфікацію від 05.03.2024 (Додаток №1 до Договору), відповідно до якої відповідач мав поставити наступний товар: Заслонка електропривідна 3275 Одиниця виміру – шт. Ціна за шт. - 1 156 680,00 грн. (з ПДВ) Кількість - 2 шт. Загальна сума - 2 313 360,00 грн. (з ПДВ); Прилад ПНП-72-14 Одиниця виміру – шт. Ціна за шт. – 1 596 000,00 грн. (з ПДВ) Кількість - 1 шт. Сума - 1 596 000,00 грн. (з ПДВ).
На підставі рахунку-фактури № СФ-0000040 від 11.03.2024 позивачем 13.03.2024 здійснено передоплату 50% вартості товару у сумі 1 954 680,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1755 від 13.03.2024, а отже поставка товару мала бути здійснена до 12.05.2024 включно.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено поставку 08.04.2024 приладу ПНП-72-14 у кількості 1 шт., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000043 від 08.04.2024; 19.09.2024 поставлено заслонку електропривідну 3275 у кількості 1 шт., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000102 від 19.09.2024; 25.02.2025 поставлено другу одиницю заслонки електропривідної 3275, згідно з видатковою накладною ВН №РН-0000029 від 25.02.2025 року.
08.05.2025 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу вих. №126/7197-25 від 08.05.2025 про сплату суми неустойки у розмірі 644 270,76 грн.
У відповідь на вимогу відповідач листом від 02.06.2025 № 02/06-1 повідомив, що порушення строків поставки викликано непереборними обставинами, у зв`язку з чим застосування до відповідача штрафних санкцій є незаконним.
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).
Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За положеннями статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою. 
За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 ЦК України).
За непостачання, несвоєчасне постачання Товару або за прострочення заміни Товару неналежної якості Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого, неякісного Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості Товару (п. 7.4. Договору). 
Строк нарахування пені, штрафів за прострочення виконання зобов`язань з поставки Товару не обмежується строком та здійснюється до моменту їх повного виконання, а строк позовної давності для стягнення пені та штрафу встановлюється в 3 (три) роки (п. 7.6. Договору).
Із наданого позивачем розрахунку слідує, що позивачем нараховано за прострочення здійснення поставки за видатковою накладною №РН-0000102 від 19.09.2024 за період із 13.05.2024 по 18.09.2024 пеню в сумі 149 211,72 грн. та 7 % штрафу в розмірі 80 967,60 грн., за видатковою накладною №РН-0000029 від 25.02.2025 за період із 13.05.2024 по 24.02.2025 пеню в сумі 333 123,84 грн. та 7 % штрафу в розмірі 80 967,60 грн.
Здійснивши арифметичний перерахунок, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленої до стягнення суми штрафних санкцій.
Одночасно, суд зауважує, що в постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Так, відповідачем до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження того факту, що до прострочення виконання зобов`язань за договором призвели обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини).
Відповідно до пункту 8.1 Договору сторона звільняється від визначеної цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством відповідальності за повне чи часткове порушення Договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, визначених у цьому Договорі, які виникли після укладення цього Договору, за умови, що їх настання було засвідчено у визначеному цим Договором порядку.
У пункті 8.6 Договору визначено, що належним доказом наявності форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України за місцем виникнення форс-мажорних обставин.
Сторона, яка прострочила виконання своїх зобов`язань до моменту настання форс-мажорних обставин або несвоєчасно повідомила про їх настання, не вправі посилатись на наявність цих обставин як підставу для звільнення від відповідальності, якщо тільки неповідомлення, в свою чергу, було наслідком непереборної сили (пункт 8.7 Договору).
Згідно з пунктом 8.8 Договору сторони укладають Договір під час дії правового режиму воєнного стану та наявності бойових дій в окремих регіонах України, надалі - «Особливий період». Відповідні обставини зумовлюють наявність правових та фактичних обмежень, відомих сторонам на момент укладення Договору.
Відповідно до пункту 8.10 Договору сторони допускають, що деякі обмеження або обставини не будуть охоплюватись дією форс-мажору, однак можуть істотно впливати на виконання обов`язків за Договором, та як наслідок - зумовлювати правомірне, але несправедливе, нерозумне (за конкретних умов) покладення відповідальності на одну із Сторін, надалі - «Ускладнення».
Проте, до матеріалів справи відповідачем не додано відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України щодо засвідчення дії форс-мажорних обставин при виконанні відповідачем договору із поставки товару за спірними видатковими накладними.
Ураховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства “Антонов” задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Авіонікс-техно” (03148, м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків, 6, кім. 209; ідентифікаційний код 41111555) на користь Акціонерного товариства “Антонов” (03062, м. Київ, вул. Мрії, будинок 1; ідентифікаційний код 14307529) 482 335 (чотириста вісімдесят дві тисячі триста тридцять п`ять) грн. 56 коп. пені, 161 935 (сто шістдесят одну тисячу дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 20 коп. штрафу, 7731 (сім тисяч сімсот тридцять одну) грн. 25 коп. витрат зі сплати судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова