ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2026 року   Справа № 906/464/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Тимошенко О.М. 

при секретарі судового засідання Зенюковій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 07.07.2026 у справі №906/464/25 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Відродження"
до Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод", яке у виконавчому провадженні замінено на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" 
про стягнення 412672,20грн

учасники не забезпечили явку своїх представників

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 07.07.2026 у справі №906/464/25 відмовлено у задоволенні заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - наказу Господарського суду Житомирської області від 03.06.2025 у справі №906/464/25.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 07.07.2026 у справі №906/464/25, зокрема, відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" про зупинення стягнення за виконавчим документом (наказом Господарського суду Житомирської області від 03.06.2025 у справі №906/464/25) в рамках виконавчого провадження №78405849 (пункт 4 резолютивної частини ухвали).
Не погоджуючись із вказаними ухвалами суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат ", 09.07.2026 через систему "Електронний суд" (за підписом представника за довіреністю Мамедова А.В.), звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.07.2026 (суддею-доповідачем у справі Юрчуком М.І.) залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" на ухвали Господарського суду Житомирської області від 07.07.2026 у справі №906/464/25. Запропоновано апелянту усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху: із урахуванням встановлених вимог закону щодо форми та змісту апеляційної скарги, яка подається до суду апеляційної інстанцій, вирішити питання щодо оскарження в апеляційному порядку постановлених судом першої інстанції ухвал від 07.07.2026 у даній справі з поданням окремих апеляційних скарг, чи/або зміни, доповнення вже поданої апеляційної скарги (вх.3302/26 від 10.07.2026); у разі подання двох апеляційних скарг врахувати вимоги чинного законодавства щодо сплати судового збору за їх подання; надати пояснення з приводу сплати судового збору за "... на рішення від 07.07.2026 по справі ...".
29.07.2026 до апеляційного суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги з додатком. На виконання ухвали від 28.07.2026 апелянт уточнив предмет і обсяг апеляційного оскарження та просить вважати апеляційну скаргу поданою виключно на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 07.07.2026 у справі №906/464/25, постановлену за результатами розгляду окремої заяви від 06.07.2026 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (ухвала, зареєстрована 07.07.2026 о 18:50). Не вважати предметом апеляційного перегляду в межах апеляційної скарги вх.№3302/26 пункт 4 ухвали Господарського суду Житомирської області від 07.07.2026, постановленої під час прийняття до розгляду заяви про відстрочення та розстрочення виконання рішення.
З врахуванням заяви про усунення недоліків, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, оскільки заявлене клопотання про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа ґрунтувалося на ч.6 ст.331 ГПК України та п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», тоді як суд, на думку скаржника, безпідставно вирішив його переважно через положення ст.137 ГПК України. Апелянт вважає ч.6 ст.331 ГПК спеціальною нормою, яка на стадії виконання судового рішення надає суду право вживати забезпечувальних заходів при вирішенні питання про відстрочення або розстрочення виконання.
Скаржник також заперечує висновок місцевого суду про те, що заходи забезпечення в такій ситуації можуть застосовуватися виключно в інтересах стягувача. На його переконання, зупинення стягнення необхідне для забезпечення ефективного розгляду заяви боржника про відстрочення та розстрочення, оскільки у разі повного виконання рішення до її розгляду така заява втрачає практичний зміст.
Крім того, апелянт вважає помилковим посилання суду першої інстанції на ст.332 ГПК України, оскільки ця норма регулює зупинення виконання судового рішення на час його касаційного перегляду, тоді як заявлене ТОВ «ЖЛГК» клопотання стосувалося зупинення стягнення в межах вирішення процесуального питання за ст.331 ГПК України. Також скаржник посилається на п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа є підставою для зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій.
Окремо апелянт наголошує, що реальність ризику примусового виконання підтвердилася фактично: 08.07.2026, наступного дня після постановлення оскаржуваної ухвали, з рахунку ТОВ «ЖЛГК» було примусово списано 463784,25 грн на рахунок органу державної виконавчої служби у межах ВП №78405849. На думку скаржника, цим було фактично нівельовано можливість ефективного розгляду поданої ним заяви про відстрочення та розстрочення виконання рішення.
На підставі викладеного апелянт просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 07.07.2026 у справі №906/464/25, постановлену за результатами розгляду окремої заяви від 06.07.2026 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (зареєстровану 07.07.2026 о 18:50).
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2026 (головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" (вх.3302/26 від 10.07.2026) (з урахуванням заяви про усунення недоліків) на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 07.07.2026 у справі №906/464/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.08.2026 об 14.30 год.
Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.08.2026, на підставі службової записки секретаря судової палати №1 від 10.08.2026, у зв`язку із відпусткою головуючого судді у даній справі Юрчука М.І., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №906/464/25.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №906/464/25 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. (Протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2026).
Ухвалою від 11.08.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 07.07.2026 у справі №906/464/25 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. Розгляд апеляційної скарги призначено на 07.09.2026 об 14:00 год.
07.09.2026 до суду через систему “Електронний суд” від представника ТОВ “Житомирський лікеро-горілчаний комбінат” Мамедова А.В. надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі у зв`язку із залученням до бойового чергування у складі мобільних вогневих груп ППО. Представник зазначив, що не просить відкладати розгляд справи, підтримує доводи та вимоги апеляційної скарги з урахуванням уточнення предмета й обсягу оскарження в заяві від 29.07.2026 та просить розглянути справу за наявними матеріалами.
У судове засідання суду апеляційної інстанції 07.09.2026 учасники не забезпечили явку своїх представників, хоч про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися у встановленому порядку.
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на подане представником апелянта клопотання про розгляд справи без його участі, враховуючи, що явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 05.05.2025 позов задоволено частково: стягнуто з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Відродження" 57868,15грн 3% річних; 347388,69грн інфляційних; 6078,85грн витрат по сплаті судового збору; 10000,00грн витрат на професійну правничу допомогу. В решті позову відмовлено.
На примусове виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 05.05.2025 у справі №906/464/25 видано наказ від 03.06.2025.
25.05.2026 через систему "Електронний суд" від ТОВ "Агрофірма "Відродження" надійшла заява, в якій останнє просить замінити сторону виконавчого провадження (боржника) з примусового виконання наказу №906/464/25 - Державне підприємство "Житомирський лікеро-горілчаний завод" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат ", код ЄДРПОУ 44095332.
Ухвалою суду від 08.06.2026 заяву ТОВ "Агрофірма "Відродження" про заміну боржника у виконавчому провадженні задоволено: замінено сторону виконавчого провадження (боржника) з примусового виконання наказу №906/464/25, виданого Господарським судом Житомирської області 03.06.2025, про стягнення з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Відродження" 57868,15грн 3% річних; 347388,69грн інфляційних; 6078,85грн витрат по сплаті судового збору; 10000,00грн витрат на професійну правничу допомогу, з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (10008, Житомирська обл., місто Житомир, вул.Святослава Ріхтера, будинок 38, код ЄДРПОУ 00375504) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" (10008, Житомирська обл., місто Житомир, вул.Святослава Ріхтера, будинок 38, код ЄДРПОУ 44095332).
06.07.2026 державним виконавцем поновлено вчинення виконавчих дій у ВП №78405849, замінено боржника на ТОВ «Житомирський лікеро-горілчаний комбінат», виконавче провадження виведено зі зведеного виконавчого провадження, а на кошти та майно боржника накладено арешт у межах суми 463784,25 грн.
06.07.2026 ТОВ «Житомирський лікеро-горілчаний комбінат» звернулося до суду першої інстанції із заявою про відстрочення та розстрочення виконання рішення, в якій просило відстрочити його виконання на п`ять місяців, після чого розстрочити виконання на дванадцять місяців, а альтернативно - розстрочити виконання на дванадцять місяців без попереднього відстрочення. Одночасно боржник просив зупинити стягнення за наказом від 03.06.2025 до набрання законної сили ухвалою за результатами розгляду заяви про відстрочення та розстрочення.
Також 06.07.2026 від ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" до суду надійшла заява, в якій представник боржника просив зупинити стягнення на підставі виконавчого документа наказу Господарського суду Житомирської області від 03.06.2025 у справі №906/464/25 про стягнення з ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" на користь ТОВ "Агрофірма "Відродження" суми 421335,69грн на строк до набрання законної сили ухвалою суду за результатами розгляду заяви про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду у справі №906/464/25.
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Положення ч.6 ст.331 ГПК вказують, що при відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.
Колегія суддів зазначає, що положення статті 331 ГПК України не передбачають можливості зупинення стягнення за виконавчим документом на період розгляду заяви боржника про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення.
Наведена норма пов`язує можливість застосування таких заходів саме з фактом надання судом відстрочення або розстрочення виконання рішення, а не з самим фактом подання відповідної заяви та її перебування на розгляді суду.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у пункті 56 постанови від 16.10.2020 у справі №905/2912/15.
У цій постанові Верховний Суд зазначив, що при відстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів до забезпечення позову, та дійшов висновку, що законодавцем передбачена можливість вжиття таких заходів на період дії відстрочки. 
Водночас Верховний Суд у справі №905/2912/15 не вирішував питання щодо можливості зупинення стягнення за виконавчим документом до вирішення судом заяви про відстрочення чи розстрочення виконання рішення. Предметом касаційного розгляду у тій справі були інші правовідносини, пов`язані із зупиненням виконавчих дій щодо підприємства, включеного до спеціального реєстру відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення». Тому наведена постанова не містить правового висновку, який би безпосередньо підтверджував зазначене заявником тлумачення частини шостої статті 331 ГПК України.
Таким чином твердження заявника про те, що частина шоста статті 331 ГПК України сама по собі передбачає окремий процесуальний механізм зупинення стягнення саме на час розгляду заяви про відстрочення чи розстрочення, не випливає безпосередньо ані зі змісту цієї норми, ані з наведеної у заяві практики Верховного Суду.
При цьому норми ГПК України прямо передбачають випадки, коли суд до розгляду певної заяви вправі зупинити стягнення за виконавчим документом. Зокрема, таке повноваження передбачене частиною третьою статті 328 ГПК України при розгляді заяви про виправлення виконавчого документа або визнання його таким, що не підлягає виконанню. Натомість аналогічного повноваження суду при розгляді заяви за статтею 331 ГПК України законодавцем не встановлено.
Зазначене свідчить про свідоме розмежування законодавцем відповідних процесуальних механізмів та виключає можливість поширення повноваження щодо зупинення стягнення, передбаченого для одного процесуального інституту, на інший за аналогією.
Крім того, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно звернувся до положень статті 137 ГПК України, не повною мірою відповідають змісту поданої ним заяви. Заява про зупинення стягнення подана самим заявником «у порядку статей 136– 140, частини шостої статті 331 ГПК України», тобто заявник сам пов`язував обраний ним спосіб захисту із загальним інститутом забезпечення позову.
Пункт 5 частини першої статті 137 ГПК України визначає один із можливих видів заходів забезпечення позову - зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, однак сам по собі не встановлює самостійної підстави для застосування такого заходу з метою забезпечення розгляду заяви, поданої в порядку статті 331 ГПК України.
Щодо посилання апелянта на пункт 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», то застосуванню вказаної норми має передувати постановлення судом ухвали про зупинення стягнення на належній процесуальній підставі.
Отже, саме звернення боржника із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення не є передбаченою законом підставою для зупинення стягнення за виданим на виконання цього рішення виконавчим документом до вирішення такої заяви судом.
Щодо доводів апелянта про фактичне списання 08.07.2026 з рахунку ТОВ «ЖЛГК» 463784,25 грн колегія суддів зазначає, що наведена обставина підтверджує реальність та безпосередність ризику примусового стягнення, на який заявник посилався при зверненні до суду.
Разом з тим сама по собі наступна реалізація ризику примусового стягнення не свідчить про наявність у суду на момент постановлення ухвали процесуальних підстав для застосування заходу, про який просив заявник.
При цьому подана апелянтом платіжна інструкція безпосередньо підтверджує перерахування 463784,25 грн на рахунок органу державної виконавчої служби, однак сама по собі не містить відомостей про подальше перерахування цієї суми стягувачу або про закінчення виконавчого провадження. Тому твердження скаржника про те, що рішення станом на 08.07.2026 було повністю виконане, не підтверджується зазначеним документом у повному обсязі.
Враховуючи все вищевказане колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - наказу Господарського суду Житомирської області від 03.06.2025 у справі №906/464/25 на строк до набрання законної сили ухвалою суду за результатами розгляду заяви про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду у справі №906/464/25.
Згідно з ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України") одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії").
В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для її скасування, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.
Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 07.07.2026 у справі №906/464/25 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Саврій В.А. 

Суддя   Крейбух О.Г. 

Суддя   Тимошенко О.М.