ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 460/6351/26 пров. № А/857/26056/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Довга О.І.,
Запотічний І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року (головуючий суддя Дорошенко Н.О.), постановлену у письмовому провадженні в м. Рівне, у справі №460/6351/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, 

В С Т А Н О В И В:

13.04.2026 через систему «Електронний суд» адвокат Наконечна Дарія Олексіївна звернулася в суд в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року позовну заяву повернуто позивачу.
Повертаючи позовну заяву, суддя суду першої інстанції виходив з того, що матеріали позовної заяви не містять належного документа, який підтверджує повноваження адвоката Наконечної Дарії Олексіївни як представника ОСОБА_1 . Таким чином, позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати.
Не погоджуючись з ухвалою судді суду першої інстанції, адвокат Наконечна Дарія Олексіївна звернулася в суд в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що 13 квітня 2026 року адвокат Наконечна Д.О. яка діяла в інтересах ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» через Рівненський окружний адміністративний суд звернулась з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій. В ході підготовки та подання позовної заяви здійснено ряд взаємопов`язаних дій без здійснення яких система не пропустить далі, зокрема адвокат обрала спосіб подачі: «Як представник (захисник)» та долучила ордер у форматі pdf (на підтвердження повноважень). Проте, як пізніше з`ясувалось, ордер не було збережено відповідно не долучено на підтвердження повноважень, що і встановив суд при вирішенні питання про відкриття провадження по справі, що і стало підставою повернення позовної заяви без розгляду. Вказує на те, що Ордер у форматі pdf (на підтвердження повноважень) не зберігся в системі «Електронний суд» з незалежних від адвоката підстав. При цьому вказує, що відсутність ордера — це формальний недолік, який не перешкоджає розгляду справи, а повернення заяви є занадто суворим заходом. Таким чином, суд першої інстанції повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , порушив його права та обмежив їх реалізацію на шляху до відновлення його порушених прав.
Враховуючи положення статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали судді суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала судді суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали судді суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з положеннями частини 7 статті 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом. 
Частиною 1 статті 168 КАС України встановлено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Відповідно до положень статті 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.
Позовні та інші заяви, скарги та інші визначені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.
Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.
Отже надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.
У пункті 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України зазначено, що окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Про початок функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх необхідних для її повного функціонування підсистем (модулів) Вища рада правосуддя публікує оголошення у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України.
У газеті «Голос України» від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистеми (модулів) ЄСІТС – «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку.
Таким чином, зазначені в оголошенні Вищої ради правосуддя підсистеми (модулі) ЄСІТС почали офіційно функціонувати з 05.10.2021.
Відповідно до пунктів 24-27 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС «Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система», що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.
Інструкція користувача Електронного суду розробляється адміністратором ЄСІТС та розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua.
Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.
До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.
Згідно доводів позивача, 13 квітня 2026 року адвокат Наконечна Д.О., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою підсистеми «Електронний суд» через Рівненський окружний адміністративний суд звернулась з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій. 
В ході підготовки та подання позовної заяви здійснено ряд взаємопов`язаних дій без здійснення яких система не пропустить далі, зокрема адвокат: 
1. Увійшла до Електронного кабінету. 
2. Перейшла до розділу «Заяви» та натиснула кнопку «Створити». 
3. Обрала спосіб подачі: «Як представник (захисник)» та долучила ордер у форматі pdf (на підтвердження повноважень). 
4. Вибрала вид судочинства (адміністративне) та відповідний шаблон заяви.
5. Заповнила реквізити: 
Обрала конкретний суд. 
Внесла дані позивача та відповідача (РНОКПП, адреса). 
Завантажила позовну заяву. 
6. Завантажила скан-копії доказів. 
7. Відмітила щодо звільнення від сплати судового збору. 
8. Підписала всі завантажені документи своїм КЕП. 
9. Відправила відповідачу по справі та суду. 
Проте, пізніше з`ясувала, що ордер не було збережено відповідно долучено на підтвердження повноважень, що і встановив суд при вирішенні питання про відкриття провадження по справі, що і стало підставою повернення позовної заяви без розгляду.
Отже, суд апеляційної інстанції бере до уваги обставину не збередення в системі «Електронний суд» Ордер у форматі pdf (на підтвердження повноважень) з незалежних від адвоката підстав. 
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відмітка про наявний ордер на підтвердження повноважень представника міститься в тексті позовної заяви у розділі «Додатки» заповненому адвокатом Наконечною Д.О.
Відповідно до п.3 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. 
З наведеної норми убачається, що для того щоб прийняти рішення про повернення позовної заяви за цим пунктом, суду необхідно не просто констатувати факт неподання позивачем до позову документа, який підтверджує повноваження представника, але і встановити, що особа, яка підписала позовну заяву, не мала права її підписувати. 
При цьому апеляційний суд зазначає, що за наявності сумнівів щодо представництва інтересів позивача, суд першої інстанції має можливість запропонувати позивачу надати додаткові документи на підтвердження повноважень представника у порядку встановленому статтею 169 КАС України – залишити позовну заяву без руху. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не дотримано процесуальних приписів, про що висловлювався Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 4 серпня 2022 року у справі №640/12628/21 в якій, Верховним Судом враховано сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 грудня 2019 року у справі №826/5500/18 універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень. 
Тобто, відсутність ордера — це формальний недолік, який не перешкоджає розгляду справи, а повернення заяви є занадто суворим заходом. 
Окрім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду неодноразово звертав увагу, що адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, встановлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 Кримінального кодексу України )
Судом апеляційної інстанції, також, враховано, що адміністративний суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
В рішенні від 12.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що стало порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25). Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справа «Меньшакова проти України» (Заява №377/02) у п.52 Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі право на суд, яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом (наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ) .
Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Аналізуючи процесуальні обставини справи в контексті поданого позову, а, також, аргументи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, що має наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 241, 243, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року у справі №460/6351/26 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя | | Т. І. Шинкар
судді | | О. І. Довга
| | І. І. Запотічний