ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/34684/25 (суддя Олійник В.М., м. Дніпро)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі №160/34684/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 04 грудня 2025 року звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з яким, просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке оформлене протоколом від 17.11.2025 № 91, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.1 ч.3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 06.03.2025 року.
На підставі наказу відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж економіки та бізнесу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара» №78с від 13 вересня 2025 року ОСОБА_1 був зарахований студентом 1 курсу очної форми здобуття освіти за спеціальністю D7 Торгівля за кошти фізичних та\або юридичних осіб.
10.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся через Центр надання адміністративних послуг до ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою, в якій просив: надати йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», додавши підтверджуючий пакет документів.
Рішенням Комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке оформлене протоколом від 18.11.2025 № 91, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», причина відмови: згідно з довідкою про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронні базі з питань освіти, є порушення порядку отримання освіти.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що встановлені судом обставини справи свідчать про те, що позивачем порушено послідовність здобуття освіти, яка визначена частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту», а отже рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке оформлене протоколом №91 від 18.11.2025 року, щодо відмови ОСОБА_1 в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», є правомірним та не підлягає скасуванню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку доказам по справі, які на думку позивача свідчать про те, що він не здобув вищу освіту. Крім того, позивач непогоджуєтся з інформацією викладеною у довідці про здобувача освіти, оскільки завершеність етапу освіти позивачем не відбулось, у зв`язку з його відрахуванням. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 06.03.2025 року.
На підставі наказу відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж економіки та бізнесу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара» №78с від 13 вересня 2025 року ОСОБА_1 був зарахований студентом 1 курсу очної форми здобуття освіти за спеціальністю D7 Торгівля за кошти фізичних та\або юридичних осіб.
Згідно з довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіт №750455 від 15.09.2025 року ОСОБА_1 "Ні, порушує" поточне здобуття освіти, послідовність якої визначена частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", оскільки: 
- ОСОБА_1 з 12.09.2016 року поновлений на другий курс до ДВНЗ «ПДТУ» на заочну форму здобуття освіти за першим бакалаврським рівнем вищої освіти за спеціальністю «Металургія» (наказ від 12.09.2016р. № 574-08);
- ОСОБА_1 з 06.06.2017 року відрахований за невиконання вимог навчального плану та порушення умов контракту (наказ від 06.06.2017р. 268-08)
13.10.2025 року представник ОСОБА_1 звернулася до ректора Державного ВНЗ "Приазовський державний технічний університет" ДВНЗ ПТУ з адвокатським запитом, в якому просила надати інформацію щодо ОСОБА_1 .
10.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся через Центр надання адміністративних послуг до ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою, в якій просив: надати йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», додавши підтверджуючий пакет документів.
Рішенням Комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке оформлене протоколом від 18.11.2025 № 91, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», причина відмови: згідно довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, є порушення порядку отримання освіти.
Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі - Закон України №2232-XII).
Згідно з частинами 1, 2 ст.1 Закону Закон України № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII).
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.93 №3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Положенням про Міністерство освіти і науки України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №630, визначено, що МОН України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та входить до системи органів виконавчої влади і є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності, забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Додатком 9 до зазначеного Порядку затверджено форму довідки, яка формується за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти та має підтверджувати статус здобувача вищої освіти, а також на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти формувати висновок щодо того, чи порушує поточне здобуття освіти послідовність, визначену частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту».
Згідно з частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 №2145-VIIІ рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий / освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Частиною 2 статті 17 Закону №2145-VІІІ встановлено, що рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.
Згідно з частин 1-3 статті 40 Закону №2145-VІІІ після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про вищу освіту» вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти. 
Отже, враховуючи положення зазначених норм права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у разі повторного вступу для здобуття освіти за тим самим освітнім ступенем, здобуття вищої освіти відбуватиметься в непослідовному порядку.
Водночас судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що на підставі наказу відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж економіки та бізнесу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара» №78с від 13 вересня 2025 року ОСОБА_1 був зарахований студентом 1 курсу очної форми здобуття освіти за спеціальністю D7 Торгівля за кошти фізичних та\або юридичних осіб.
Згідно з довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіт №750455 від 15.09.2025 року ОСОБА_1 "Ні, порушує" поточне здобуття освіти, послідовність якої визначена частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", оскільки: 
- ОСОБА_1 з 12.09.2016 року поновлений на другий курс до ДВНЗ «ПДТУ» на заочну форму здобуття освіти за першим бакалаврським рівнем вищої освіти за спеціальністю «Металургія» (наказ від 12.09.2016р. № 574-08);
- ОСОБА_1 з 06.06.2017 року відрахований за невиконання вимог навчального плану та порушення умов контракту (наказ від 06.06.2017р. 268-08)
Враховуючи викладені обставини та те, що причиною відмови у наданні відстрочки від призову, у оскарженому рішенні відповідача, є оцінка відповідачем довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, в якій зазначено про порушення порядку отримання позивачем освіти. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем порушено послідовність здобуття освіти, яка визначена частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту», оскаржене рішення відповідача, яке оформлене протоколом №91 від 18.11.2025 року, щодо відмови ОСОБА_1 в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», є правомірним та не підлягає скасуванню.
Щодо доводів позивача про те, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку доказам по справі, які на думку позивача свідчать про те, що він не здобув вищу освіту слід зазначити наступне. 
Оскільки, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до переоцінки доказів без наведення порушень норм права допущених судом першої інстанції, це свідчить про те, що скаржник фактично просить суд апеляційної інстанції повторно дослідити обставини справи, які вже були повно та всебічно встановлені судом першої інстанції. Отже має місце незгода з судовим рішенням суду першої інстанції, проте повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Щодо непогодження позивача з інформацією викладеною у довідці про здобувача освіти, оскільки завершеність етапу освіти на думку позивача не відбулось, у зв`язку з його відрахуванням слід зазначити, що позивачем не оскаржуються дії щодо формування довідки з Єдиної державної електронної бази з питань освіти, а отже зазначений документ є належним доказом у цій справі та правомірно був використаний відповідачем при прийнятті оскарженого рішення.
Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі №160/34684/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 09 липня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва