Справа № 450/969/26 
Провадження № 2/450/1502/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в склад:
головуючого-судді Мельничук І. І.
секретаря судового засідання Дикої О. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -
ВСТАНОВИВ:
представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 9759553 від 31.10.2021 у розмірі 21219.00 грн.; судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. 
В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначає, що 31.10.2021 року ОСОБА_1 звернулась до ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» і уклала кредитний договір № 9759553 на умовах фінансового кредиту, отримавши грошові кошти у розмірі 9586,60 грн. 31.10.2021 року на виконання умов договору ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» передано відповідачу грошові кошти у розмірі 9586,60 грн. Натомість, відповідач не виконав свої зобов`язання та не повернув кошти в порядку та у строки встановлені договором, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором № 9759553 від 31.10.2021 року в розмірі 21 219,00 грн., яка складається з 9 586,60 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10 636, 43 грн. заборгованості по відсотках, за комісіями – 671,06 грн.; 280,00 грн. інфляційного збільшення та 44,91 грн. 3 % річних. Зазначила, що на підставі договору факторингу № 29/11-1 від 29.11.2021 року, укладеного між ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» і ТзОВ «Вердикт Капітал», останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9759553 від 31.10.2021 року. 10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, внаслідок чого позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 9759553 від 31.10.2021 року. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити, а судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та 13 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з відповідача. У зв`язку із вищенаведеним, просить позовні вимоги задоволити.
Ухвалою від 03.03.2026 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 
У вказаний строк відповідач не надав суду відзиву на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. 
Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
В силу ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
31.10.2021 року ОСОБА_1 уклав з ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» кредитний договір № 9759553 шляхом підписання такого, додатку № 1 до нього та паспорту споживчого кредиту особистим підписом, внаслідок чого отримав грошові кошти у розмірі 9586,60 грн. строком на 7 днів зі сплатою процентної ставки 1 % на день з можливістю автоматичної пролонгації на строк 21 день зі сплатою процентної ставки 4,95 % на день.
Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 9759553 від 31.10.2021 року, що підтверджується долученим до матеріалів позовної заяви чеком.
29.11.2021 року між ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» і ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29/11-1, відповідно до умов якого первісний кредитор ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Вердикт Капітал» свої права вимоги за кредитними договорами, останнє з яких сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти.
Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 29/11-1 від 29.11.2021 року, ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 9759553 від 31.10.2021 року.
10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» і ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТзОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Коллект Центр» свої права вимоги за кредитними договорами, останнє з яких сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти.
Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 9759553 від 31.10.2021 року.
Як вбачається із долучених та сформованих ТзОВ «Вердикт Капітал» і ТзОВ «Коллект Центр» розрахунків, заборгованість відповідача за кредитним договором № 9759553 від 31.10.2021 року становить 21 219,00 грн. та складається з 9586,60 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10636, 43 заборгованості по відсотках, заборгованість за комісіями – 671,06 грн.; 280,00 інфляційного збільшення та 44,91 грн. 3 % річних, які нараховані за період з 10.01.2023 року до 13.02.2026 року.
Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Зі змісту ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.
За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зі змісту ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої та другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Так, у кредитних договорах містяться конкретні умови використання кредитних коштів, зокрема відсоткові ставки, з якими відповідач ОСОБА_1 ознайомився і які прийняв шляхом підписання відповідного договору.
Отже, судом встановлено, що відповідач був ознайомлений із вказаними у вищезгаданих договорах умовами користування кредитними коштами і на них погодився.
Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивувала позовні вимоги, знайшли частково своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 9759553 від 31.10.2021 року у розмірі 20 894,09 грн., яка складається з 9586,60 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10636, 43 грн. заборгованості по відсотках та за комісіями - 671.06 грн.
Щодо підстав для стягнення інфляційних втрат та процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, то слід зазначити, що представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача також 280,00 грн інфляційних втрат та 44,91 грн трьох процентів річних за договором №9759553.
Суд ураховує, що відповідно до статті 4 Цивільного кодексу України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
За змістом частини 2 статті 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 у справі №362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет ЦК України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Зі системного аналізу приписів пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» і пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд доходить висновку, що предметом регулювання відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не є правовідносини щодо нарахування пені у кредитних спорах під час дії воєнного стану, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, - прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Оскільки, як установлено судом, проценти річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України за кредитним договором нараховані під час дії воєнного стану, тому відповідач звільняється від обов`язку її сплати на користь позивача.
Отже вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 280.00 грн інфляційних втрат та 44.91 грн трьох процентів річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України за кредитним договором є безпідставною.
Крім того, суд зауважує, що право кредитодавця на нарахування комісії, пов`язаної з наданням та обслуговуванням кредиту, відповідає вимогам частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент укладення та виконання договорів, а також передбачене у самих кредитних договорах.
Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат,пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому з врахуванням наведеного з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 621,64 грн.
В той же час суд не вбачає підстав для покладення на відповідача 13 000 грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зі змісту поданих на підтвердження вказаних обставин документів вбачається, що Договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, заявка про надання юридичної допомоги № 1192 від 01.01.2026 року, витяг з акту № 18 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026 року підписані позивачем та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», в особі керуючого партнера Бурдюг Т. В., в той час як скерована до суду позовна заява підписана не останньою, а директором ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М., яка представляє інтереси позивача, тому надання останньою правничої професійної допомоги позивачу у цій справі є не доведеним належними доказами, що позбавляє суд можливості стягнути такі витрати з відповідача.
Керуючись статтями3,12,13,81,141,158,259,263-265,354 ЦПК України, 525, 526, 626, 629, 63, 633, 1054 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», суд –
ВИРІШИВ:
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання:  АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за Договором № 9759553 від 31.10.2021 у розмірі 20 894,09 (двадцять тисяч вісімсот дев`яносто чотири гривні 09 копійок) гривень.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 621,64 грн (дві тисячі шістсот двадцять одна гривня 64 копійки).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 19.05.2026 року.

Суддя: І. І. Мельничук