З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
22 липня 2026 року 
м. Одеса
Справа № 521/6458/26
Провадження № 2/521/5500/26
Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі: 
Головуючого – судді Гуревського В.К.
за секретаря – Турава Н.М.,
Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС»
Представник позивача – Романенко Михайло Едуардович 
Відповідач – ОСОБА_1 
Відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До Хаджибейського районного суду міста Одеси звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за яким просить стягнути з відповідача на користь позивача збитки в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 521/1565/14-ц у розмірі – 379,39 гривень та 1383,09 доларів США; судовий збір у розмірі 2662,40 гривень; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,0 гривень, посилаючись на таке.
24.04.2014 року Малиновський районний суд м. Одеси ухвалив рішення по справі № 521/1565/14-ц, за яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11258655000 від 28.11.2007 року у розмірі 1229,46 гривень, 15381,83 доларів США. З моменту набрання рішенням законної сили вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, але воно так і не було виконане в розумінні чинного законодавства. Таким чином, рішення, яке виніс Малиновський районний суд м. Одеси не виконувалось Відповідачами у період з 25.02.2019 року до 23.02.2022 року, що стало підставою звернення до суду.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» Романенко Михайло Едуардович подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутністю позивача, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.
Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.
Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2014 року у справі №521/1565/14-ц позов ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 11258655000 від 28.11.2007 року у розмірі 1229,46 гривень та 15381,83 доларів США.
Після набрання зазначеним рішенням законної сили воно було пред`явлене до примусового виконання, однак у повному обсязі виконано не було, що сторонами не спростовано та підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 року у справі №521/1565/14-ц здійснено заміну сторони виконавчого провадження, у зв`язку з чим право грошової вимоги за вказаним рішенням суду перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».
Судом також встановлено, що рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», оформленим протоколом № 1706 від 25 липня 2024 року, змінено найменування товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», що підтверджується наказом № 55-к від 25.07.2024 року та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 140801500422 від 26.07.2024 року. Таким чином, саме Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» є належним кредитором за спірним грошовим зобов`язанням.
З матеріалів справи вбачається, що рішення суду залишалося невиконаним, зокрема у період з 25.02.2019 року по 23.02.2022 року, а відтак відповідач перебував у стані прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку.
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється належним виконанням.
Частиною п`ятою статті 11 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.
За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, а тому право кредитора на стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних виникає за весь час прострочення до моменту належного виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.03.2016 у справі № 6-2168цс15, від 04.12.2019 у справі № 910/13238/18, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/16945/14, № 908/1394/17, № 918/117/18, № 905/2324/17, № 922/175/18 та № 924/312/18.
Суд враховує, що інфляційні втрати та три проценти річних, передбачені статтею 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а становлять особливий спосіб захисту майнового права кредитора, спрямований на компенсацію втрат від знецінення грошових коштів та компенсацію за користування боржником належними кредиторові коштами. Такий правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 у справі № 6-38цс11 та від 17.10.2011 у справі № 6-42цс11.
Крім того, відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», інфляційні нарахування та три проценти річних підлягають стягненню незалежно від застосування інших заходів цивільно-правової відповідальності.
Позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат щодо суми заборгованості в національній валюті за період з 25.02.2019 року по 23.02.2022 року із застосуванням офіційних індексів інфляції. Сукупний індекс інфляції за зазначений період становить 1,21866444, у зв`язку з чим інфляційні втрати на суму основного боргу 1 229,46 гривень становлять 268,84 гривень.
Також позивачем здійснено розрахунок трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у національній валюті, який складає: за період з 25.02.2019 по 31.12.2019 - 31,33 гривень; за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 - 36,88 гривень; за період з 01.01.2021 по 23.02.2022 - 42,34 гривень. Загальна сума трьох процентів річних становить 110,55 гривень.
Щодо заборгованості, визначеної рішенням суду в іноземній валюті у розмірі 15 381,83 доларів США, суд враховує усталену практику Верховного Суду, відповідно до якої інфляційні втрати на валютні зобов`язання не нараховуються, оскільки індекс інфляції застосовується виключно до грошових зобов`язань, визначених у національній валюті України. Водночас до такого зобов`язання підлягають застосуванню три проценти річних, передбачені статтею 625 ЦК України.
Відповідно до поданого позивачем розрахунку три проценти річних щодо заборгованості у розмірі 15 381,83 доларів США становлять: за період з 25.02.2019 по 31.12.2019 - 391,92 долари США; за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 - 461,45 долари США; за період з 01.01.2021 по 23.02.2022 - 529,72 долари США. Загальний розмір трьох процентів річних становить 1383,09 доларів США.
Дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що він здійснений відповідно до вимог статті 625 ЦК України, із застосуванням офіційних індексів інфляції та виходячи з фактичної кількості днів прострочення, відповідачем не спростований та контррозрахунку суду не подано.
За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 268,84 гривень, трьох процентів річних у сумі 110,55 гривень щодо заборгованості у національній валюті та трьох процентів річних у розмірі 1383,09 доларів США щодо заборгованості, визначеної в іноземній валюті, є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідають вимогам статті 625 ЦК України та підлягають задоволенню.
Відповідно до статей 256, 257, 261 ЦК України загальна позовна давність становить три роки та обчислюється з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.
Разом із тим, предметом спору є стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, передбачених статтею 625 ЦК України, право на стягнення яких виникає внаслідок триваючого невиконання грошового зобов`язання. Верховний Суд неодноразово зазначав, що невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, а тому право кредитора на звернення до суду виникає за весь час прострочення до моменту належного виконання зобов`язання.
Крім того, пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено продовження строків позовної давності на період дії карантину, а пунктом 19 цього ж розділу - на період дії в Україні воєнного стану.
З огляду на триваючий характер порушення грошового зобов`язання та законодавче продовження строків позовної давності під час карантину і воєнного стану, суд дійшов висновку, що строк звернення позивача до суду не пропущений, а тому підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених статтею 267 ЦК України, немає.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідачів на користь позивача в розмірі 2662,40 гривень. 
Згідно з частинами 2-3 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення їх розміру учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До позовної заяви долучено: договір про надавання правової допомоги № 97 від 03.12.2025 року (а. с. 14-16), додаткову угоду до договору про надавання правової допомоги №97 від 03.12.2025 року (а. с. 10), акт про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 24.04.2026 року (а. с. 8) , та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» (а. с. 13). 
З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованим задоволення вимог щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 13, 141, 263, 265, 268, 272, 280 – 284, 354, 355 ЦПК України, СУД –

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (код ЄДРПОУ - 38750239) солідарно збитки в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 521/1565/14-ц у розмірі 379 (триста сімдесят дев`ять) грн 39 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (код ЄДРПОУ - 38750239) солідарно збитки в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 521/1565/14-ц у розмірі 1 383 (одна тисяча триста вісімдесят три) долари США 09 центів.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (код ЄДРПОУ - 38750239) солідарно судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (код ЄДРПОУ - 38750239) солідарно витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ       В.К.Гуревський

Рішення суду в повному обсязі складено 22 липня 2026 року.