ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

27 березня 2026 року	Справа №160/1255/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69005, код ЄДРПОУ 20490012), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.11.2025 року №046450014041;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати в повному обсязі періоди роботи в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області з 23.09.1993 року по 27.06.2014 року та з 28.05.2015 року по 05.04.2024 року до стажу державної служби та перевести ОСОБА_1 , з пенсії за віком призначеної згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” з 17.11.2025 року з урахуванням довідки від 14.11.2025 №925573/6/04-36-10-02-13 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на листопад місяць 2025 року та довідки від 14.11.2025 року №92570/6/04-36-10-02-13 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за жовтень 2025 року, які видані Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17.11.2025 року звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII. Позивач вказала, що до заяви нею було подано необхідні документи, у тому числі довідки про складові заробітної плати державного службовця, видані Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.11.2025 року №046450014041 позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця з підстав відсутності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Позивач не погоджується із зазначеним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її право на належне пенсійне забезпечення, оскільки відповідачем безпідставно не зараховано до стажу державної служби періоди її роботи в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області з 23.09.1993 року по 27.06.2014 року та з 28.05.2015 року по 05.04.2024 року. Позивач зазначила, що протягом вказаних періодів вона перебувала на посадах державної служби в органах податкової служби, приймала присягу державного службовця, їй присвоювалися спеціальні та персональні звання, а тому відповідно до положень Закону України «Про державну службу», Закону України «Про державну податкову службу в Україні», Податкового кодексу України та порядків обчислення стажу державної служби такі періоди підлягають зарахуванню до стажу державної служби. За твердженням позивача, станом на 01.05.2016 року вона мала понад 20 років стажу державної служби, а на момент звернення із заявою про переведення на пенсію державного службовця її стаж державної служби становив понад 29 років, що надає їй право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII. Також позивач посилалася на те, що посадові особи органів державної податкової служби, яким присвоювалися спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а періоди проходження ними служби в податкових органах зараховуються до стажу державної служби, що підтверджується правовими висновками Верховного Суду України та Верховного Суду. З огляду на викладене позивач просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.11.2025 року №046450014041, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати спірні періоди роботи до стажу державної служби та перевести її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 17.11.2025 року із врахуванням поданих довідок про заробітну плату.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні. 
11.02.2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що умови призначення пенсії державним службовцям після 01.05.2016 року визначаються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, при цьому положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, якими регулювалося пенсійне забезпечення державних службовців, втратили чинність, крім статті 37, яка застосовується до осіб, визначених пунктами 10 та 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII. Відповідач вказав, що право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ зберігається лише за умови дотримання сукупності вимог щодо віку, страхового стажу та наявності необхідного стажу державної служби, набутого до 01.05.2016 року. На думку відповідача, для зарахування певних періодів роботи до стажу державної служби визначальним є не лише факт роботи в державному органі, а й перебування особи на посаді, віднесеній до відповідних категорій посад державних службовців, із присвоєнням рангу державного службовця. Зазначено, що періоди роботи позивача в органах державної податкової служби не можуть бути зараховані до стажу державної служби в повному обсязі, оскільки з моменту присвоєння їй спеціального звання посадової особи податкової служби такі посади не належали до посад державної служби у розумінні Закону № 3723-ХІІ. Відповідач послався на положення статті 343 Податкового кодексу України, відповідно до яких посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, які відрізняються від рангів державних службовців. Також відповідач зазначив, що відповідно до пунктів 10 та 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII право на пенсію державного службовця мають особи, які станом на 01.05.2016 року мали необхідний стаж державної служби (10 або 20 років залежно від підстави) та відповідали іншим законодавчо визначеним умовам. При цьому, на переконання відповідача, періоди роботи після 01.05.2016 року не можуть бути включені до спеціального стажу державної служби, який надає право на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, оскільки після набрання чинності Законом № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, відповідач послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.05.2024 року у справі № 500/1404/23, відповідно до яких стаж державної служби, набутий після 01.05.2016 року, не враховується для цілей реалізації права на пенсію державного службовця відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI Закону № 889-VIII. Щодо вимоги позивача про врахування довідок про заробітну плату для призначення пенсії державного службовця, відповідач зазначив, що така вимога є передчасною, оскільки, на його думку, у позивача відсутнє право на переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідач вказав, що врахування відповідних довідок можливе лише після встановлення права особи на призначення такого виду пенсії. З огляду на викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вважає, що рішення від 25.11.2025 року №046450014041 прийнято правомірно, у межах наданих повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим просило суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області правом на надання відзиву не скористався.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , 17.11.2025 року звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», подавши необхідний пакет документів для вирішення питання щодо призначення пенсії державного службовця.
До заяви позивачем, зокрема, були долучені довідки від 14.11.2025 року № 92573/6/04-36-10-02-13 та № 92570/6/04-36-10-02-13 року, видані Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, про складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
За результатами розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення від 25.11.2025 року №046450014041 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII. Підставою для відмови зазначено відсутність у позивача необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 та вкладиша до неї серії НОМЕР_3 позивач з 23.09.1993 року перебувала у трудових відносинах з органами державної податкової служби Дніпропетровської області.
Так, згідно із записами трудової книжки:
23.09.1993 року позивача прийнято на посаду держподатінспектора Державної податкової інспекції по Новомосковському району Дніпропетровської області; 
01.12.1993 року переведено до відділу обліку та звітності; 
11.05.1994 року призначено виконуючою обов`язки головного державного податкового інспектора у відділі обліку та звітності; 
16.05.1994 року позивач прийняла присягу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ; 
01.10.1994 року за результатами атестації їй присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби ІІ рангу». 
У подальшому позивач продовжувала працювати в органах державної податкової служби Дніпропетровської області, зокрема в Державній податковій інспекції по Новомосковському району, Новомосковській державній податковій адміністрації, державних податкових інспекціях та інших структурних підрозділах податкових органів.
27.06.2014 року позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.
Водночас 28.05.2015 року позивач поновила проходження служби в органах державної податкової служби, була прийнята на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Новомосковської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області за результатами конкурсу.
Згідно із записом у трудовій книжці №58 від 05.04.2024 року державну службу позивача припинено у зв`язку зі звільненням із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до пункту 7 частини першої статті 83, частини третьої статті 86 Закону України «Про державну службу».
Таким чином, судом встановлено, що позивач у періоди з 23.09.1993 року по 27.06.2014 року та з 28.05.2015 року по 05.04.2024 року працювала в органах державної податкової служби Дніпропетровської області, виконуючи службові обов`язки на посадах, пов`язаних із реалізацією повноважень державного органу, та має значний період роботи у сфері державного управління.
Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.11.2025 №046450014041, позивач звернулася до суду із цим позовом, вважаючи, що відповідачем неправильно застосовано норми законодавства щодо обчислення стажу державної служби та безпідставно не враховано періоди її роботи в органах державної податкової служби до стажу, який дає право на пенсію державного службовця.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. 
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. 
Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України «Про державну службу» в редакції Закону від 16.12.1993 року №3723- XII (далі Закон №3723-ХІІ).
З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за №889-VIII, за змістом якого, пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10 та 12 Прикінцевих положень цього Закону. 
Статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889- VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Водночас, відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 року №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 року №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
Таким чином, у випадку відсутності в особи стажу, визначеного підпунктами 10 та 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Водночас, за умов наявності в особи стажу понад 10 чи 20 років, в сукупності з дотриманням інших вимог, визначених пунктами 10 та 12 зазначеного закону, у такої особи виникає право на одержання пенсії державного службовця. 
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Окрім того, необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом №889- VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, право на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. 
Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби. 
Отже, після 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723- ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж. 
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 року у справі №687/545/17. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.11.2025 № 046450014041 відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби. Проте в рішенні про відмову не зазначено, щодо відсутності у позивача необхідного віку чи страхового стажу, відтак можна допустити, що причиною відмови є відсутність у позивача саме необхідного стажу державної служби. 
Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889- VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
Пунктом 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
Стаття 25 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) визначала класифікацію посад державних службовців, основними критеріями якої є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. 
Частиною другою цієї ж статті закріплено сім категорій посад державних службовців, які вони могли обіймати у відповідних державних органах. 
Згідно з частиною третьої статті 25 Закон №3723-XII віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. 
Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (у редакції на час набрання чинності Законом №889-VIII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на часу досягнення зазначеного віку. 
Пунктом 4 Порядку № 622 передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
При цьому: 
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); 
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. 
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 на кількість таких місяців. 
За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; 
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. 
Абзацом 2 п. 4 Порядку № 622 передбачено, що за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. 
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що розмір виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, може за бажанням особи, яка має не менше 20 років стажу державної служби, визначатися в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії. 
Пунктом 5 Порядку № 622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. 
Визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, здійснюється з урахуванням положень пунктів 4-1 і 4-2 цього Порядку. 
Так, пунктом 4-1 передбачено, що для призначення пенсії державним службовцям, які працювали з 1 січня 2024 в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посади яких було класифіковано, заробітна плата визначається з урахуванням: 
посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років у розмірах, установлених на дату звернення за призначенням пенсії (за посадою, передбаченою штатним розписом); 
розмірів виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, визначених у середньомісячних сумах за період починаючи з 1 січня 2024 р. до місяця звернення особи. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у січні 2024 р., середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 р. як за повний місяць. 
Розмір посадового окладу визначається за останньою займаною особою посадою державної служби, передбаченою штатним розписом державного органу, на дату звільнення або звернення особи за призначенням пенсії. 
Особам, які працювали на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, і мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, починаючи з 1 січня 2024 р. за вибором таких осіб визначається в середньомісячних сумах за період з 1 січня 2024 р. до місяця звернення особи або за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше 1 січня 2024 р., визначених за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) державної служби у штатному розписі державного органу, встановленою на основі класифікаційного коду, в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за визначеним класифікаційним кодом. При цьому для осіб, які звернулися за призначенням пенсії у січні 2024 р., середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 р. як за повний місяць. 
Для призначення пенсії державним службовцям, які працювали з 1 січня 2024 р. у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посади яких було класифіковано, подаються довідки про: 
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з додатком 1;
розміри виплат, зазначених в абзаці третьому цього пункту, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з додатком 2; 
середньомісячний розмір виплат, визначений за вибором особи, відповідно до абзацу п`ятого цього пункту, за формою згідно з додатком 3. 
4-2. Для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 р. № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 р. № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 р. з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року. 
Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про: 
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4; 
розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5; 
розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6. 
Враховуючи вищевикладене, позивач має право на обчислення пенсії державного службовця у порядку ст. 37 Закону України «Про державну службу» із врахуванням усіх складових її заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Для проведення розрахунку розміру пенсії та підтвердження розміру заробітної плати, в порядку п. 5 Порядку № 662 та постанови Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 позивачем надано, зокрема, довідку від 14.11.2025 №92573/6/04-36-10-02-13 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на листопад місяць 2025 року та довідку від 14.11.2025 №92570/6/04-36-10-02-13 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за жовтень 2025 року. 
У вказаних довідках зазначено, що на всі види оплати праці, включені в них, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
З аналізу змісту наведених довідок вбачається, що вони складені за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містять відображення складових заробітної плати, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Згідно з частиною 18 статті 37 Закону № 3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. 
Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
Посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби визначаються Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (далі - Порядок № 283, чинний до 01.05.2016 року). 
Порядок №283 втратив чинність 01.05.2016 року у зв`язку з затвердженням Постановою Кабінету Міністрів України 25.03.2016 року №229 нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядок №229). 
Отже, стаж державної служби до 01.05.2016 року обчислюється відповідно до Порядку №283, а після 01.05.2016 року відповідно до Порядку №229. Згідно з пунктом 4 Порядку № 229 стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VIII. До стажу державної служби зараховуються, зокрема час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання. 
Відповідно до пункту сьомого частини другої статті 46 Закону №889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання. 
Отже, і Порядком № 283, чинним до 01.05.2016 року, і діючим Порядком № 229 передбачено зарахування до стажу державної служби часу перебування на посадах на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889- VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. 
Аналогічні положення містяться у пункті 6 Порядку №229. 
Як встановлено, підставою відмови у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» стало не зарахування Відповідачем-1 до стажу державної служби періодів роботи позивача в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області. 
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-XII (далі Закон №509-XII), а з 12.08.2012 року - Податковий кодекс України. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України. 
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (далі- Податковий кодекс). 
Згідно з частинами першою та п`ятою статті 15 Закону №509-XII посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. 
Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу». 
У постанові від 22.10.2013 року у справі № 21-340а13 Верховний Суд України вказав, що аналіз положень статті 37 Закону №3723-XII, Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII . 
Такий правовий висновок підтримано в подальшому Верховним Судом у постановах від 03.07.2018 року у справі № 586/965/16-а та від 18.03.2021 року у справі № 500/5183/17. 
Пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями. 
Згідно з пунктом 342.6 статті 342 Податкового кодексу правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України , цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України «Про державну службу» та іншими законами. 
Посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України (пункт 343.2 статті 343 Податкового кодексу). 
Відповідно до положень статті 344 Податкового кодексу пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу. 
При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом. 
Аналіз наведених норм свідчить про те, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII. 
ОСОБА_1 з 23.09.1993 по 27.06.2014 та з 28.05.2015 по 05.04.2024, працювала в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області та займала різні відповідальні посади, що підтверджується відповідними записами трудової книжки, та не заперечується ГУ ПФУ в Запорізькій області, оскільки зараховано до загального страхового стажу в повному обсязі. 
Також підтвердженням того, що позивач працювала в зазначений період на посадах, що відносяться до посад державних службовців є довідка Форма ОК-5 Пенсійного фонду України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Позивач в спірний період працювала на роботах, які відносяться до спеціального стажу, який відображається в 5 колонці в таблиці про спеціальний стаж. Спеціальний стаж зазначений, як ЗДС037А1 та відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства визначений як, «Державних службовців, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, в період роботи на державній службі, за наявності загального трудового стажу - для чоловіків не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років». 
Отже, враховуючи вищевикладене, є всі правові підстави зарахувати періоди роботи позивача в органах Державної податкової служби з 23.09.1993 по 27.06.2014 та з 28.05.2015 по 05.04.2024. 
Зазначені обставини вказують на безпідставність доводів ГУ ПФУ в Запорізькій області про те, що стаж роботи на посаді в органах податкової служби не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця. 
Отже, з огляду на встановлені судом обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позивач на час звернення із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII відповідала усім передбаченим законом умовам для набуття права на пенсійне забезпечення державного службовця.
Як вказано судом вище, періоди роботи ОСОБА_1 в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області з 23.09.1993 по 27.06.2014 та з 28.05.2015 по 05.04.2024 підтверджуються записами у трудовій книжці, відомостями з реєстру застрахованих осіб, довідками, виданими органами державної податкової служби, а також іншими матеріалами справи.
При цьому, у вказані періоди позивач обіймала посади в органах державної податкової служби, на яких їй присвоювалися спеціальні звання, що відповідно до положень частини вісімнадцятої статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, пункту 7 частини другої статті 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIII, а також Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, підлягають зарахуванню до стажу державної служби.
Суд звертає увагу, що правова природа служби в органах державної податкової служби передбачає наявність у посадових осіб такого органу спеціального статусу державного службовця. Сам факт присвоєння спеціального звання не свідчить про втрату статусу державного службовця, а навпаки, є однією з передбачених законом особливостей проходження державної служби в контролюючих органах.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі №21-340а13, відповідно до якого посадові особи органів державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а період проходження ними служби в податкових органах зараховується до стажу державної служби для цілей призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Зазначена правова позиція також підтримана Верховним Судом у постановах від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а та від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.
Таким чином, суд критично оцінює доводи ГУ ПФУ в Запорізькій області про відсутність у позивача необхідного стажу державної служби, оскільки такі доводи ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та суперечать фактичним обставинам справи.
Враховуючи зарахування спірних періодів роботи до стажу державної служби, судом встановлено, що станом на 01.05.2016 позивач мала понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а тому відповідно до пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII за нею зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ.
Крім того, на момент звернення до органу Пенсійного фонду України 17.11.2025 позивач мала понад 29 років стажу державної служби, досягла пенсійного віку та мала необхідний страховий стаж, що відповідає вимогам частини першої статті 37 Закону України №3723-ХІІ.
За таких обставин рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.11.2025 року №046450014041 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправним, оскільки прийняте без урахування всіх обставин, що мають значення для вирішення питання про пенсійне забезпечення позивача, та з неправильним застосуванням норм законодавства.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно.
У даному випадку відповідач, приймаючи спірне рішення, діяв не у спосіб, що відповідає вимогам законодавства, оскільки не врахував передбачене законом право позивача на зарахування періодів роботи в органах державної податкової служби до стажу державної служби.
Відповідно до частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії з метою відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих особою або одержаних органами Пенсійного фонду України.
За таких обставин, належним способом відновлення порушеного права позивача є скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.11.2025 №046450014041 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.11.2025 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII з урахуванням висновків суду щодо зарахування періодів роботи в органах державної податкової служби до стажу державної служби.
При цьому, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області слід відмовити, оскільки оскаржуване рішення не приймалося цим органом.
Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1064,96 грн.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1064,96 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 709,97 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.11.2025 року №046450014041.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області: з 23.09.1993 року по 27.06.2014 року; з 28.05.2015 року по 05.04.2024 року, у тому числі періоди роботи на посадах, на яких присвоювалися спеціальні та/або персональні звання.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.11.2025 про переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення про переведення її на пенсію державного службовця з 17.11.2025 року.
У задоволенні іншої частині позовних вимог - відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, код ЄДРПОУ 20490012) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 709,97 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна