Справа №484/2863/26
Провадження № 3/484/1269/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2026 року суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Коваленко Н.А. розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли до суду з Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Жалибори Галицького району Івано-Франківської області, громадянку України, РНОКПП – НОМЕР_1 , ФОП, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 156 КУпАП та ч. 1 ст. 164 КУпАП,
УСТАНОВИВ:
до суду з Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 164 КУпАП справа № 484/2863/26 (провадження № 3/484/1269/26) та ч. 4 ст. 156 КУпАП справа № 484/2864/26 (провадження № 3/484/1268/26). 
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Для виконання вимог ч.2 ст. 36 КУпАП вважаю за необхідне об`єднати вищевказані справи в одну справу і присвоїти номер справи № 484/2863/26 (провадження № 3/484/1269/26).
12.05.2026 о 10:00 год. ОСОБА_1 за адресою: м. Первомайськ, вул. Коротченка в торгівельному павільйоні «Тютюн» здійснила роздрібну торгівлю підакцизних товарів, а саме електронну сигарету ELFBAR GH 23000 – 1 шт., за 550 грн на якій відсутні марки акцизного податку встановленого зразка, відповідно марки акцизного податку пп. 14.1.145 ст. 14 Податкового кодексу України вказаний товар належить до підакцизних товарів. Відповідно до пп. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать рідини, що використовуються в електронних сигаретах на яких згідно з пп. 215.3.10 ст. 215 Податкового кодексу України встановлено ставку акцизного податку. Вказане діяння вчинене повторно протягом року, чим порушила абз. 3.226.2 та п.226.11 ст. 226 Податкового кодексу України, ст. 11 Закону України № 481/95-ВР, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.156 КУпАП. 
Крім того, 12.05.2026 о 10:00 год. ОСОБА_1 за адресою: м. Первомайськ, вул. Коротченка в торгівельному павільйоні «Тютюн» здійснювала господарську діяльність з роздрібної торгівлі підакцизними товарами (рідинами для електронних сигарет) без одержання ліцензії, наявність якої є об`єктом обов`язковою, згідно п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим своїми діями порушила ст. 15 Закону України № 481/95-ВР та п. 14.1.145, 215.3.10 Податкового кодексу України, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.
ОСОБА_1 на розгляд даної справи не прибула. Про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України, а також шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.
Враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлена про час, день та місце розгляду справи належним чином, суд дійшов до висновку про можливість провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно, повно і об`єктивно оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною 1 статті 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.
Частиною 3 статті 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.
Частиною 4 статті 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.
Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Шикері І.А. від 29.01.2026 у справі № 484/418/26 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.156 КУпАП та її піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 3400 грн, з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, отже дії ОСОБА_1 , вчинені 12.05.2026, вірно кваліфіковані за ч.4 ст.156 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 876361 від 12.05.2026, протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.05.2026, протоколом огляду місця події від 12.05.2026, рапортом, заявою ОСОБА_1 про добровільну видачу, поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , квитанцією № 124 про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення (номер справи ВАД 876361). В письмових поясненнях від 12.05.2026 ОСОБА_1 зазначила, що 12.05.2026 вона здійснила торгівлю і особисто продала людині електронну цигарку під назвою НОМЕР_2 за ціною 550 грн, пояснила, що не має ліцензії на продаж тютюнових виробів або алкоголю. Також вказала, що не знала, що законом заборонено здійснювати реалізацію електронних цигарок та рідин для електронних цигарок, при цьому визнала свою вину. 
Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 875718 від 12.05.2026, протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.05.2026, протоколом огляду місця події від 12.05.2026, рапортом, заявою ОСОБА_1 про добровільну видачу, поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Сукупність встановлених обставин, підтверджених належними і допустимими доказами, переконує суд у тому, що вина ОСОБА_1 у пред`явлених обвинуваченнях знайшла своє повне підтвердження під час розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно 12.05.2026 вчинила адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 156 КУпАП та ч. 1 ст. 164 КУпАП. 
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 зауважень щодо викладених у протоколах обставин не внесла, а натомість вину свою визнала. Поліцейські протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , складені в установленому законом порядку, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , реалізуючи товари без марок акцизного податку та без відповідних дозвільних документів (ліцензії), розуміючи протиправність свого діяння, вчинила вищезазначені адміністративні правопорушення.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
За таких обставин, оцінивши наведені докази, суд визнає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень доведеною, в її діях наявний склад правопорушень, передбачених ч.4 ст.156 КУпАП та ч.1 ст. 164 КпАП України.
До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 (остаточне 17.06.2011), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".
Відповідно до вимог ч.2 ст.33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , згідно зі статтями 34, 35 КУпАП, не встановлено.
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Цей захід є відтворенням головної запобіжної мети цього етапу, а саме: запобігання вчиненню правопорушень з боку самого порушника, а також застереження інших осіб від вчинення адміністративних правопорушень на прикладі порушника, утримання їх від можливості вчинення подібних протиправних діянь.
Суд зауважує, що адміністративне стягнення є лише способом для виправлення протиправної поведінки особи і запобігання вчинення нових порушень.
У відповідності до ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
За ч. 4 ст.156 КУпАП передбачено покарання у вигляді накладення штрафу від восьмисот до однієї тисячі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.
Санкцією ч. 1 ст.164 КУпАП передбачено накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.
Виходячи з вищевикладеного та враховуючи характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обтяжуючих відповідальність обставин, суд приходить до висновку, що до порушника, з урахуванням ст. 36 КУпАП, слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 164 КУпАП, за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді штрафу з конфіскацією вилучених 12.05.2026 електронних сигарет, нікотиновмісних рідин (заправки), цигарок різних марок та алкогольних виробів без марок акцизного податку, відповідно до квитанції № 124 про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення (номер справи ВАД 876361).
Крім того, на підставі п.5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп. на користь держави.
Керуючись ст. ст. 23, 33-36, ч.4 ст.156, ч. 1 ст. 164, 283, 284, 289, 291 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
Справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП (справа № 484/2863/26, провадження № 3/484/1269/26) та ч. 4 ст. 156 КУпАП (справа № 484/2864/26, провадження № 3/484/1268/26) відносно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження і присвоїти номер справи № 484/2863/26 (провадження № 3/484/1269/26).
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 156 КУпАП та ч. 1 ст. 164 КУпАП та, з урахуванням ст. 36 КУпАП, піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн на користь держави, з конфіскацією предметів торгівлі.
Електронні сигарети, нікотиновмісні рідини (заправки), цигарки різних марок та алкогольні вироби без марок акцизного податку, які вилучені 12.05.2026 відповідно до квитанції № 124 про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення (номер справи ВАД 876361) та знаходяться на зберіганні в Первомайському РВП ГУНП в Миколаївській області - конфіскувати.
Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання відповідно до ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначеного у постанові.

СУДДЯ Н. А. КОВАЛЕНКО