Справа № 308/3737/26

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А 

І м е н е м У к р а ї н и 

14.09.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Котубей І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано відносно нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665,60 грн.
Відповідно до постанови суду, 03 березня 2026 року о 21 год. 22 хв., за адресою м.Ужгород по вул.В.Чорновола, 9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Хонда з номерним знаком НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest0032, що підтверджується тестом 6820 від 03.03.2026, результат 1,21 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення. Вважає, що постанова не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що рішення було прийнято за його відсутності, незважаючи на подане ним клопотання про перенесення розгляду справи. Вказує, що суд не викликав у судове засідання інспектора поліції Петьовку П.С. та ОСОБА_2 для вияснення всіх обставин справи, хоча розпочав складати протокол інспектор поліції Гембаровський О.Б., а закінчив складання протоколу інспектор поліції Петьовка П.С.
Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що про оскаржувану постанову дізнався з ЄДРСР. Постанову суду не отримував ні поштовими засобами зв`язку, ні на електронну пошту. У зв`язку з чим, просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило. З огляду на викладене, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження і те, що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді, та враховуючи те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і саме ним подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 . 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин. Зокрема, справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянуто за його відсутності, у справі відсутні відомості про отримання ним копії постанови у строк, встановлений для апеляційного оскарження. Відповідно, суд вважає, що апелянтом такий строк пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.
Незважаючи на доводи апеляційної скарги сторони захисту, вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП.
Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Всупереч доводам апеляційної скарги, вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №605542, який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
ОСОБА_1  належним чином ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення, роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП про що свідчить його особистий підпис під протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №605542 від 03.03.2026.
Так, відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 03 березня 2026 року о 21 год. 22 хв. за адресою м.Ужгород по вул.В.Чорновола, 9 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Хонда з номерним знаком НОМЕР_1 . Працівниками поліції ОСОБА_1 був зупинений у зв`язку з відсутністю підсвітки заднього номерного знака на автомобілі, яким керував водій ОСОБА_1 у темну пору доби, про що було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення п. 2.9. в. ПДР. Водночас, у працівників поліції виникли об`єктивні підозри вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння через порушення координації рухів, наявності запаху алкоголю у салоні автомобіля та з ротової порожнини ОСОБА_1 та порушенням мови. Працівники поліції запропонували водію пройти тест на визначення рівня сп`яніння використовуючи прилад Drager Alcotest0032. Результат тесту №1547, проведеного інспектором поліції Петьовкою П.С., показав, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував ТЗ Honda Stream, перебуває у стані алкогольного сп`яніння з рівнем алкоголю в крові – 1,21% проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Вищезгадані обставини справи підтверджуються, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №605542 від 03.03.2026, ще й долученим до матеріалів справи відеозаписом з бодікамер поліцейських, який записаний на DVD-диск. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його право мати перекладача, не свідчити проти себе та його рідних, ознайомлюватись з матеріалами справи, тощо.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи - є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські були упереджені при проведенні огляду ОСОБА_1 з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейські при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.
Отже, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Посилання ОСОБА_1 на те, що суд не викликав у судове засідання інспектора поліції Петьовку П.С. та ОСОБА_2 , що розпочав складати протокол інспектор поліції Гембаровський О.Б., а закінчив складання протоколу інспектор поліції Петьовка П.С., не заслуговують на увагу, оскільки з наданого відеозапису з бодікамер поліцейських чітко вбачається, що саме молодшим лейтенантом поліції Петьовкою П.С. складено протокол про адміністративне правопорушення серії УПР1 №605542, а також даний працівник поліції поставив свій підпис під таким.
Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у виклику працівників поліції ОСОБА_3 та Гембаровського О.Б., оскільки ОСОБА_1 не вказано, які саме пояснення суду можуть дати дані особи та як це вплине на розгляд справи.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення, в апеляційній ОСОБА_1 не вказується, під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.9 «А» Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і враховує, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Іван КОТУБЕЙ