ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/34363/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Кальника В.В., Чепурнова Д.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 в адміністративній справі №160/34363/25 за позовом  Військової частини НОМЕР_1 до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

В С Т А Н О В И В :

03.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , в якому позивач просить:
- стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 162 440 грн 70 коп. (сто шістдесят дві тисячі чотириста сорок) гривень 70 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.08.2022 № 229 солдат ОСОБА_1 (Відповідач), “16” серпня 2022 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.12.2022 № 360, солдат ОСОБА_1 , визнаний таким, що станом на “25” грудня 2022 року не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин. а фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу солдата ОСОБА_1 проведено службове розслідування. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 09.10.2023 №1125 “Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу” солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення – оголошено сувору догану. Зобов`язано начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 здійснити перевірку нарахованого та виплаченого солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення. 24.09.2025 до командування військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт тимчасово виконуючого обов`язки начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_2 про те, що ним було проведено перевірку нарахованого та виплаченого грошового забезпечення і додаткової винагороди військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 за жовтень 2022 року, в результаті якої було виявлено факти надмірно виплаченого грошового забезпечення та додаткової винагороди.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 в адміністративній справі №160/34363/25 у задоволенні позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості, відмовлено повністю.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для її задоволення немає.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що предметом спору є вимога військової частини про стягнення з відповідача коштів грошового забезпечення та додаткової винагороди, які, на думку позивача, були надмірно виплачені за жовтень 2022 року у зв`язку з фактичним невиконанням відповідачем обов`язків військової служби.
Правовідносини щодо повернення фізичною особою грошового забезпечення регулюються, зокрема, положеннями статті 1215 Цивільного кодексу України, яка встановлює спеціальне правило щодо неповернення заробітної плати та інших платежів, прирівняних до неї.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата та інші виплати, що є засобом існування фізичної особи, якщо вони виплачені добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку платника та недобросовісності набувача.
Отже, саме на позивача покладається обов`язок доведення існування хоча б однієї із двох виключних підстав для повернення коштів: рахункової помилки або недобросовісності набувача.
Матеріалами справи підтверджується, що спірні виплати були здійснені на підставі наказів командування військової частини, виданих уповноваженими посадовими особами в межах їх компетенції.
При цьому жодних доказів того, що виплата була наслідком арифметичної (рахункової) помилки, позивач суду не надав.
Посилання апелянта на результати службового розслідування та встановлення факту надлишкової виплати саме по собі не свідчить про наявність рахункової помилки у розумінні статті 1215 ЦК України.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, службове розслідування лише констатує, що відповідними посадовими особами було неправильно застосовано нормативне регулювання щодо порядку нарахування грошового забезпечення та додаткової винагороди, однак такі обставини свідчать про можливу методологічну чи організаційну помилку, а не про арифметичну помилку при здійсненні розрахунків.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність недобросовісності відповідача.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач подавав недостовірні документи, приховав відомості, ввів посадових осіб військової частини в оману або будь-яким іншим способом сприяв здійсненню спірних виплат.
Сам факт подальшого нез`явлення відповідача до місця проходження військової служби, проведення службового розслідування чи наявність кримінального провадження не доводить його недобросовісності саме під час отримання грошового забезпечення за жовтень 2022 року.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме позивач повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Однак належних та допустимих доказів на підтвердження наявності передбачених статтею 1215 ЦК України підстав для повернення виплачених коштів позивачем не подано.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином оцінив подані сторонами докази, вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, однак не спростовують правильності зроблених ним висновків та не містять обставин, які свідчили б про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 -залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 в адміністративній справі №160/34363/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник 

суддя Д.В. Чепурнов