Справа № 629/6618/26
Номер провадження 3/629/1542/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2026 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Каращук Т.О., при секретарі судового засідання - Лукаренко А.Р., за участю представника ОСОБА_1 -адвоката Заборського О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_2 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст.130 КУпАП,-
в с т а н о в и в:
23.07.2026 року о 23:06 год. на дорозі між селами Кінне та Олександрівка Лозівського району Харківської області громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував Т3 Volkswagen Jetta, н.з. НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки Т3 із застосуванням спеціального технічного приладу газоналізатору Alcotest Drager 6810 ARCЕ 0174. Результат 0,49 проміле. Тест №1433. 3 результатом водій погодився, від проходження в медичному закладі відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9.а ПДР, чим вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
На підтвердження викладеного працівниками поліції було долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №727452 від 23.07.2026 року, копія свідоцтва, корінець тесту газоаналізатора, акт, направлення, письмові пояснення, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, довідки та диск.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак з`явився його захисник - адвокат Заборський О.В., який підтримав своє клопотання про закриття провадження у справі, заперечував проти притягнення до відповідальності та просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу і події. Вказав, що було порушено процедуру проведення огляду, результат приладу Драгер недостовірний, наявні дефекти протоколу та інших адміністративних матеріалів. Адвокат зазначив, що послідовність дій вказаних в письмових матеріалах та на відеозаписі відрізняються. Крім того, додав, що ОСОБА_1 не було повідомлено ознаки алкогольного сп`яніння, та на відеозаписі не відтворено порядок застосування Драгеру, а саме не було проінформовано водія про порядок застосування приладу, підготовки до вимірювання, контрольних дій, а також не зафіксовано контрольного забору повітря перед тестуванням. Адвокат додатково вказав, що технічна достовірність результату 0, 49 проміле спростовується відомостями про прострочене сервісне обслуговування конкретного приладу. Зазначив, що в протоколі не вказано точного місця вчинення правопорушення, акт огляду не містить часу його складання, в направленні вказано про доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу, однак на відеозаписі доставлення особи відсутнє, а в протоколі та постанові не узгоджується час з бодікамерою. Крім того, адвокат наполягав на тому, що ОСОБА_1 повідомляв поліцейських про те, що він військовий, що свідчить про необхідність проведення огляду в порядку, визначено 266-1 КУпАП. Зважаючи на вищевикладене, адвокат наполягав на закритті провадження.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представника та співробітника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка 

посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Як вбачається з положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.130 КУпАП визначена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та визначено відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Адвокатом в ході розгляду справи було надано клопотання про повне дослідження матеріалів справи, що на думку судді не підлягає додатковому розгляду, оскільки вказане визначено безпосередньо нормами КУпАП.
Щодо визнання протоколу неналежним та недопустимим доказом через неузгодженість з відеозаписом та відсутністю всіх необхідних відомостей, суддя виходить з такого.
Згідно із ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються 

забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному дослідженні всіх обставин у їх сукупності (ст. 252 КУпАП). 
Переглянувши матеріали та відеозапис, суддя вважає, що незначні недоліки і відмінності не заважають встановленню подій та їх змісту, а тому протокол на думку суду є належним та допустимим доказом.
Представник Бєльського А.В. подав також клопотання про направлення матеріалу для належного оформлення.
Частиною 1 ст. 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. 
Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму ВССУ № 11 від 17 жовтня 2014 року, норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.
При перевірці протоколу, суддею встановлено, що поліцейським було дотримано вимоги ст.256 КУпАП, неповнота зазначення певної інформації в протоколі, не заважає встановленню дійсних обставин справи, а тому підстав для направлення матеріалу для належного оформлення немає.
Стосовно процедури огляду та відсутності контрольного забору повітря, слід вказати наступне.
Захисник посилався на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок здійснення огляду приладом Drager та огляд розпочато без контрольного забору повітря.
Згідно зі ст. 266 КУпАП, огляд водія проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 погодився на огляд за допомогою газоаналізатора, жодних зауважень до процедури ним зроблено не було, з результатом він погодився.
Так, захист посилається на відповідь ТОВ “АСТ КОМПАНІ “САТУРН ДЕЙТА ІНТЕРНЕШЕНЕЛ” від 10.08.2026 року та вказує, що за інформацією авторизованого сервісного центру, останнє сервісне технічне обслуговування та операція регулювання (градування) приладу №ARCE-0174 були проведені 18 вересня 2025 року. Експлуатаційна документація виробника встановлює максимальний інтервал між відповідними операціями не більше шести місяців, тому наступне сервісне обслуговування та регулювання мали відбутися орієнтовно до 18 березня 2026 року, однак огляд ОСОБА_1 проведено більш ніж через 10 місяців після останнього сервісного технічного обслуговування та приблизно через 4 місяці після спливу визначеного виробником максимального сервісного інтервалу.
Однак, у матеріалах справи наявне дійсне свідоцтво про повірку технічного засобу Drager Alcotest 6810 (серійний номер ARCE-0174), яке чинне до 18 вересня 2026 року. Це свідоцтво є офіційним документом, що підтверджує відповідність приладу встановленим стандартам точності на момент використання. Загальні листи представника виробника з рекомендаціями не спростовують легітимність конкретного повіреного приладу. Відсутність фіксації «blank test» на відео не є безумовною підставою для визнання огляду недійсним, оскільки водій не заперечував проти результату тесту.

Аргументація захисту базується на тому, що технічна недосконалість старого приладу та порушення поліцією процедури його використання (відсутність контрольного забору повітря) призвели до отримання недостовірного результату, однак при перегляді відеозапису суддею встановлено, що дії ОСОБА_1 визнав результат газоаналізатору, жодних заперечень не надавав, а тому підстав вважати, що прилад був несправним, суддею не встановлено.
На думку судді, заперечення сторони захисту є лише спробою уникнути відповідальності за грубе порушення норм кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду від 17.12.2025 року №748/0/158-25, вирішуючи питання про кваліфікацію дій військовослужбовця, який керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під- впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та/або відмовився від проходження огляду на стан сп?яніння, крім іншого, суди в кожному конкретному випадку мають встановлювати факт виконання обов?язків військової служби на момент вчинення діяння з урахуванням положень частини четвертої статті 24 Закону №2232-ХІI.
Крім того, в роз?ясненні вказано, що з огляду на викладене в разі керування військовослужбовцем під час виконання обов?язків військової служби транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмови від проходження відповідно до визначеного порядку огляду на стан сп?яніння, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дії такої особи підлягають кваліфікації за статтею 172-20 КУПАП, яка є спеціальною нормою щодо військовослужбовців (розмежування за спеціальним суб?єктом).
Так, частиною дев?ятою статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов?язок і військову службу», військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.
Частиною четвертою статті 24 вищевказаного Закону встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком
(розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного
командира (начальника);
4) під час виконання державних обов?язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов?язки не були пов?язані з військовою службою;
5) під час виконання обов?язку з рятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
При перевірці матеріалів справи, враховуючи викладене в роз`ясненням Верховного Суду, суддя дійшов висновку, що жодних належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння в період виконання обов`язків військової служби стороною захисту не надано, як і не надано доказів виконання ним службового (бойового) завдання.
Адвокат посилається на те, що поліцейськими не враховано статус військовослужбовця, про який ОСОБА_1 їх повідомляв і надавав посвідчення, однак копії посвідчення матеріали справи не містять, доказів того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем адвокатом не надано.
Так, адвокат вказував також на те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, поліція була зобов`язана залучити проводити огляд відповідно до положень ст. 266-1 КУпАП. 
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те 

начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Даною нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками алкогольного сп`яніння чи відмова такого військовослужбовця від проходження огляду на стан сп`яніння до таких підстав не належить.
Таким чином, положення ст. 266-1 КУпАП в даному випадку застосуванню не підлягають.
В ході розгляду справи адвокатом було заявлено клопотання про виклик поліцейського ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 в судове засідання.
В судовому засідання 01.09.2026 року поліцейський ОСОБА_2 повністю підтвердив вказане в протоколі, пояснив, що ним було зупинено 23.07.2026 року ОСОБА_1 , при спілкуванні були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та було запропоновано особі пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора. ОСОБА_1 погодився пройти огляд, який було здійснено справним приладом, що пройшов повірку. З результатом тесту ОСОБА_1 погодився. 
Крім того, адвокат посилався на те, що поліцейськими не було повідомлено ознак сп`яніння, що є порушенням.
Дослідивши матеріали, суддя приходить до висновку, що не повідомлення ознак саме по собі не нівелює їх наявність ознаки. Крім того, в акті огляду та направленні вказано ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів та запах алкоголю з рота.
Таким чином, твердження захисника не спростовують фактів, встановлених при перегляді відеозаписів та дослідженні інших доказів.
Так, оскільки факт керування транспортним засобом та факт визнання результату газоаналізатору ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, належних та допустимих доказів некоректності справності газоаналізатору не надано, а незначні порушення не спростовують вищевикладене, підстави для закриття справи за відсутністю події чи складу правопорушення за п. 1 ст. 247 КУпАП відсутні.
Враховуючи вищевказане, суддя вважає, що факт вчинення адміністративного правопорушення встановлено, всі докази узгоджуються між собою, порушення наявні в матеріалах справи не є суттєвими та не спростовують вини особи, а відповідно і не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності.
Представник Бєльського А.В. в межах справи надавав клопотання про визнання процедури огляду неналежною, а її результатів недійсними, зважаючи на те, що існує неузгодженість часу та подій на відеозаписі та в письмових доказах, ознаки сп`яніння працівником поліції не повідомлено ОСОБА_1 , не надано пояснень щодо порядку огляду за допомогою газоаналізатора та не зафіксовано контрольної перевірки приладу, що вказує на належність процедури, а письмовий акт та чек є похідними від неї, тому є недійсними.
З урахуванням вище вказаного, беручи до уваги всі досліджені докази в їх сукупності, а також встановлені на підставі зазначеного події, суддя вважає незначні порушення такими, що не спростовують вини особи та дійшов висновку про відсутність підстав для визнання процедури огляду неналежною, а її результатів недійсними.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Беручи до уваги вищевикладене, дослідивши всі докази в їх сукупності, суддя вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.130 КУпАП.
При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Санкція частини першої статті 130 КУпАП безальтернативно у виді основного стягнення встановлює штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Таке стягнення свідчить про підвищену суспільну небезпеку діяння, визначеного частиною першою статті 130 КУпАП, а тому законодавець встановив, що виховання особи, яка вчинила таке правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами, неможливе в інший спосіб, незалежно від наявності чи відсутності обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, зважаючи на те, що доказів того, що справа пов`язана з виконанням військового обов`язку, суддя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст.40-1,130 ч. 1, 284 ч.1 п.1, 289 КУпАП, суддя, -
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотань захисника про визнання доказу неналежним та недопустимим, про закриття провадження - відмовити.
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави (протокол серії ЕПР1 №727452 від 23.07.2026 року, р/р UA168999980313020149000020001, отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави р/р UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106,код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.),код класифікації доходів бюджету 22030106) у розмірі 665,60 грн.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно із положеннями ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за 

винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
Відповідно до ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.
На постанову суду може бути подана скарга до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.О. Каращук