Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/278/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Шинкаренко І. П. 
Справа № 398/1846/26 Доповідач в колегії апеляційного суду Іванов Д. Л. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2026 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., за участю захисника-адвоката Чеботарьової Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника-адвоката Гулого А.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 травня 2026 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 20 березня 2026 року о 16 год. 30 хв. в Кіровоградській області, м. Олександрії, по вул. Братській, 69, керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідий шкіряний покрив обличчя, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу, тим самим порушив п. 2.5. ПДР України.
При таких обставинах, постановою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 травня 2026 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 в умисному ухиленні від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, підтверджується сукупністю наявних у справі належних та допустимих доказів, у тому числі відеозаписами обставин події.
В апеляційній скарзі захисник Гулий А.В. просить скасувати оскаржувану постанову місцевого суду та провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування свої вимог захисник зазначає, що поліцейськими безпідставно було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно всі подальші вимоги стосовно пред`явлення документів та оголошення особі, знову ж зі слів поліцейських ознак наркотичного сп`яніння є безпідставними. 
Також захисник зазначає, що працівниками поліції за весь час розмови неодноразово було вчинено психологічний тиск на водія та відповідно не надано право скористатись на представлення інтересів адвокатом, адже не дочекавшись його вони все таки почали складати протоколи, які є неправомірними, адже не підкріплені жодними доказами.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження його іншими об`єктивними доказами не може бути однозначними та достатніми доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу даного правопорушення поза розумним сумнівом.
Крім того із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, які здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Таким чином сторона захисту вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги чинного законодавства під час складання адмінматеріалів, а зібрані у справі докази не можуть бути визнанні достатніми для доведення його вини, а тому провадження у справі підлягає закриттю, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Також в апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на подання апеляційної скарги з тих підстав, що копію даної постанови захисником було отримано 07.05.2026 року через ЄСІТС "Електронний Суд". Останній день на подання апеляційної скарги 17.05.2026 припадає на вихідний день, а тому перший після нього робочий день є 18.05.2026, а тому за таких обставин строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Виходячи з доводів наведених захисником в обґрунтування поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги, в контексті застосування на практиці ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, а також положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови захиснику ОСОБА_1 адвокату Гулому А.В. слід поновити.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, подав письмові пояснення по суті справи та зазначив про неможливість прибуття до апеляційного суду у зв`язку з сімейними обставинами. Клопотання щодо відкладення судового розгляду не заявляв.

Захисник-адвокат Чеботарьова Ю.В. не заперечувала проти апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , вказуючи на те, що останній повідомлений про час та місце розгляду справи, та вважала за можливе розглянути справу за його відсутності.
При таких обставинах, апеляційний суд відповідно до вимог п.6 ст. 294 КУпАП вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 в межах доводів апеляційної скарги.
З`ясувавши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, заслухавши захисника – адвоката Чеботарьову Ю.В., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга адвоката Гулого А.В. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.
У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
За змістом положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Працівники поліції при встановленні порушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення повинні неухильно дотримуватись Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", інструкцію (затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в МЮ України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в якій в розділі IX викладені особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В даному випадку, факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу поліцейського відмовився від встановленого законом порядку проходження огляду на стан сп`яніння, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 619918 від 20 березня 2026 року, в якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 20 березня 2026 року о 16 год. 30 хв. у м. Олександрії по вул. Братській, 69, керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідий шкіряний покрив обличчя, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу (а.с 1); направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 березня 2026 року, згідно з яким огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 (а.с.3); відеозаписами з технічних пристроїв патрульних поліції, який доданий до протоколу.
На відеозаписах, які містяться в матеріалах справи убачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням ПДР України, а саме невикористання видієм та пасажиром пасків безпеки під час руху автомобіля. В ході спілкування з водієм у поліцейського виникли підозри щодо перебування водія під впливом наркотичних засобів у зв`язку з чим ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. Разом з цим поліцейський повідомив ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: блідий шкіряний покрив обличчя, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці. Відповідь на вимогу поліцейського про проходження огляду чи відмови від його проведення ОСОБА_1 відразу не надав. Згодом продемонстрував поліцейським ордер на правову допомогу та договір про надання правової допомоги і повідомив, що буде чекати на приїзд свого адвоката. На неодноразові уточнення поліцейського щодо надання згоди або відмови від проведення огляду ОСОБА_1 відповіді по суті не надавав, зазначаючи, що чекає на адвоката та без його присутності не буде здійснювати подальше спілкування та приймати рішення. Поліцейський неодноразово повідомляє ОСОБА_1 про те, що у разі, якщо ним не буде надано відповіді щодо проведення медичного огляду, така поведінка може бути розцінена як відмова від проходження огляду. Натомість ОСОБА_1 вважав такі дії поліцейських психологічним тиском відносно себе, про що повідомляв їм. На чергове запитання поліцейського щодо надання чіткої відповіді про проходження огляду чи відмову від такої, не отримавши відповіді по суті заданого питання, поліцейський повідомив, що розцінює такі дії водія як відмову від походження огляду у зв`язку з чим відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте, водій ОСОБА_1 зазначає, що він без адвоката до лікарні для проходження огляду не поїде та буде проходити огляд лише за присутності адвоката. Поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 його права та повідомляє останнього про складення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП у зв`язку з порушенням водієм п. 2.3.в ПДР України та протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими. Зафіксовані на відео обставини цієї справи, на думку апеляційного відображають повну картину правопорушення і підтверджують факт умисного ухилення ОСОБА_1 від проходження визначеного законом порядку відповідного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
З наявного у справі відеозапису подій, поведінка ОСОБА_1 свідчить про відмову від проходження огляду, оскільки він тривалий час не вчиняє жодних дій, які б переконливо свідчили про його намір пройти огляд у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп`яніння.
При вирішення апеляційної скарги адвоката Гулого А.В. в інтересах ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує, що з урахуванням серйозних фінансових санкцій та наслідків, ОСОБА_1 при бажанні, та на спростування підозри поліцейських щодо наявності ознак наркотичного сп`яніння, мав право та можливість спростувати всі пред`явленні йому обвинувачення у керуванні автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, шляхом проходження нетривалого по часу та не складного за процедурою огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. 
Однак, ОСОБА_1 своїм правом не скористався, свідомо відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, з суб`єктивних та надуманих мотивів.
Твердження апеляційної скарги захисника Гулого А.В. про те, що відеозаписи, які маються у справі є неналежним доказом суд апеляційної інстанції вважає неспроможним, у зв`язку з нижче викладеним.
Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».
З долучених до матеріалів справи записів вбачається фіксування всього перебігу подій: рух транспортного засобу, його зупинка, подальше спілкування з водієм та складання за його результатами адміністративного протоколу.
Слід звернути увагу на те, що такі відеозаписи із нагрудного відеореєстратора інспектора, якими зафіксовано обставини, є доказом, котрий може підтверджувати факт вчинення водієм порушення ПДР України, про що констатовано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі №678/991/17, адміністративне провадження №К/9901/6128/18.
Окрім того, наявний в матеріалах справи відеозапис містить відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого правопорушення.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження тесту на стан сп`яніння, однак, побоюючись за те працівники поліції могли доставити його замість лікарні до ТЦК є необґрунтованим та безпідставними, оскільки спростовуються відеозаписом у справі.
При цьому, апеляційний суд наголошує про те, що відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто вказана норма ПДР встановлює обов`язок водія, а не право пройти огляд на визначення стану сп`яніння, а відповідальність у разі відмови водія від такого огляду, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується посилань захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гулого А.В. на те, що Ознаки стану наркотичного сп`яніння, які були названі на відео, також нічим не підтверджені, то суд зважає на таке.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.
Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів, є його дискреційними повноваженнями.
У даному випадку працівник поліції, оцінивши поведінку та стан ОСОБА_1 дійшов висновку, що він може перебувати в стані наркотичного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонував йому пройти огляд на визначення стану такого сп`яніння, на що водій ОСОБА_1 відмовився.
Таким чином, доводи апеляційної скарги адвоката Гулого А.В. про незаконність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, явно не відповідають об`єктивним даним, які зафіксовані у процесуальних документах, спростовуються наявними у справі письмовими та іншими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 в умисному ухиленні від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Конкретних даних, які б вказували про необ`єктивність або упередженість працівників поліції при оформленні стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять і таких даних під час апеляційного розгляду, стороною захисту не представлено.
При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, повністю підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.
Крім того суд вважає, що необ`єктивність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у апеляційній скарзі констатується формально.
В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О’ Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. 
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги адвоката Гулого А.В., та висловлені під час апеляційного розгляду адвокатом Чеботарьовою Ю.В. аналогічні доводи про незаконність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутність у матеріалах справи достовірних доказів та необґрунтованість судового рішення, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.
За таких обставин законні підстави для скасування постанови судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 - відсутні.
Будь-яких порушень процесуального законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які б стали приводом та підставою для безумовного скасування рішення суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283, 284, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

 
Поновити адвокату Гулому А.В. строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 травня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Гулого А.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Д.Л. Іванов