УХВАЛА 

08 липня 2026 року
м. Київ

справа № 201/8793/21

провадження № 61-7711св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:
позивач -- Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Комплект»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-Комплект», Акціонерне товариство «УкрСиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрим»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Комплект» про розгляд справи в судовому засіданні у режимі відеоконференції,

ВСТАНОВИВ: 

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Агро-Комплект» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ТОВ підприємство матеріально-технічного забезпечення (далі - ПМТЗ) «Агро-Комплект», Акціонерне товариство (далі - АТ) «УкрСиббанк», ТОВ «Фінстрим», про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги, скасування рішень про державну реєстрацію.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 травня 2025 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» до ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство з матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», Акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 03 червня 2026 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» задоволено частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 травня 2025 року скасовано.
Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Комплект» до ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-Комплект», Акціонерне товариство «УкрСиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги, скасування рішень про державну реєстрацію закрито.
Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект», що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду й про право протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

22 червня 2026 року до Верховного Суду подано заяву ТОВ «Агро-комплект» в якій воно просить направити справу для розгляду за встановленою юрисдикцією до Господарського суду Дніпропетровської області.

Розгляд вказаної заяви було призначено на 08 липня 2026 року.

02 липня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява ТОВ «Агро-Комплект» про розгляд справи в судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання .

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачили відповідні юридичні норми (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Zhuk v. Ukraine» від 21 жовтня 2010 року). 

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою та другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі. 

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. 
Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень. 
Європейський суд з прав людини неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25).
Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Axen v. Germany»,§ 28).
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.
Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. 
Верховний Суд створив учасникам процесу у цій справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Отже, оскільки ЦПК України передбачає можливість розгляду справи у письмовому провадженні без виклику учасників справи, аргументи про розгляд питання в судовому засіданні з викликом сторін є непереконливими, тому відсутня необхідність у виклику осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень.

З огляду на вказане, розгляд заяви ТОВ «Агро-комплект» про направлення справи для розгляду за встановленою юрисдикцією буде здійснюватися без виклику учасників справи.

Керуючись статтями 7, 260, 400, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Комплект» про розгляд справи в судовому засіданні у режимі відеоконференції відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  Судді:	Д. Д. Луспеник  І. Ю. Гулейков  Г. В. Коломієць  Р. А. Лідовець  Ю. В. Черняк