Справа № 685/647/25
Провадження № 2/685/36/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року         селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді Турчин-Кукаріної І.В.,
за участі секретаря судового засідання Медун В.Р.,
представника позивача ОСОБА_1 адвоката Муращика О.В. в режимі відеоконференції, 
представниці відповідача ОСОБА_2 адвоката Семченко Г.С.,
розглянувши у засіданні у залі судових засідань Теофіпольського районного суду Хмельницької області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної унаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Позовну заяву мотивовано тим, що вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27.03.2025 у справі № 685/240/25 ОСОБА_2 визнано винуватим за ч. 1 ст. 125 КК України та оштрафовано на 850 грн; при ухваленні вироку суд установив, що 01.03.2025 близько 22:20 год на терасі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у смт Теофіполь між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, виник словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_2 умисно завдав позивачу до чотирьох ударів кулаками в обличчя, а після падіння ОСОБА_1 на підлогу – ще щонайменше один удар кулаком та не менше шести ударів ногами в область голови й тулуба, унаслідок цього потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на лобно-тім`яній ділянці, крововиливу на верхній повіці правого ока та двох саден на носі; ці протиправні дії ОСОБА_2 завдали ОСОБА_1 фізичного болю та значних душевних страждань, відтак, позивач оцінює моральну шкоду у 50 000 грн, мотивуючи розмір шкоди тим, що подія відбулася у присутності свідків у невеликому селищі, а ушкодження на обличчі позивача викликало осуд односельців, зумовлювали для нього необхідність виправдовуватися, пояснювати походження травм, а також брати участь у досудовому розслідуванні, ці обставини постійно повертали його до болючих спогадів, принижували честь та гідність позивача; окрім цього, для захисту своїх прав позивач уклав договір з АО «Шустер і партнери» та сплатив за представництво інтересів 20 000 грн (прибутковий касовий ордер від 21.03.2025), які також просив стягнути з відповідача.
Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено строк для подання заяв по суті справи.
У відзиві на позовну заяву представниця відповідача адвокат Семченко Г.С. зазначила, що відповідач не визнає заявлені позовні вимоги, позов вважає необґрунтованим, а позовні вимоги не підтверджені належними доказами; дійсно, 27.03.2025 вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27.03.2025 у справі № 685/240/25 ОСОБА_2 визнано винуватим за ч. 1 ст. 125 КК України та оштрафовано на 850 грн; зазначений вирок набрав законної сили, покарання виконано. Разом з тим, у ході судового розгляду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 досягли примирення, що підтверджується відсутністю будь-яких заперечень сторін щодо розгляду кримінальної справи в спрощеному провадженні, при цьому, про відшкодування моральної шкоди на момент розгляду кримінальної справи позивачем не заявлялося, проте 19.07.2025 позивач подав до суду позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн, що є неспівмірним із обставинами справи, характером і наслідками діяння, а також суперечить принципам розумності та справедливості, оскільки відповідач визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, вибачився перед ОСОБА_1 та сприяв досудовому розслідуванню, яке тривало менше одного місяця, не ухилявся від правосуддя, сплатив призначений судом штраф. Таким чином, він виконав покарання в повному обсязі та поновив порушені права потерпілого у передбаченому законом порядку. Крім того, між сторонами мало місце взаємне примирення, яке зняло моральне напруження та усунуло будь-які подальші конфлікти, так як обидва учасника конфлікту визнали, що перебували у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило дану ситуацію. Проте позивач звернувся з позовом про відшкодування моральної шкоди після трьох місяців із моменту ухвалення вироку, що свідчить про відсутність реальних моральних страждань у безпосередньому зв?язку з подією. Окрім цього, зазначає представниця відповідача, вимога позивача про стягнення 50 000 грн моральної шкоди є завищеною та не відповідає ступеню спричинених наслідків; тілесні ушкодження, завдані позивачу, належать до категорії легких, відсутні будь-які довготривалі фізичні чи психологічні наслідки, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення; позивачем не надано доказів перебування на стаціонарному лікуванні, чи потреби в матеріальних витратах, що потягло за собою моральну шкоду, досудове розслідування тривало менше одного місяця, відповідач щиро розкаявся, визнав вину, добровільно виконав покарання, вибачився перед позивачем, а також між сторонами було досягнуто примирення, відтак, відсутні об?єктивні підстави вважати, що Позивач зазнав реальних моральних страждань, адже відсутність лікування, тривалих фізичних чи психологічних наслідків, а також поведінка сторін після вироку свідчать, що конфлікт вичерпано, моральне напруження усунуто; заявлена сума 50 000 грн є не лише завищеною, але й безпідставною, оскільки не підтверджується жодним доказом реального заподіяння моральної шкоди, явно непропорційною характеру та наслідкам правопорушення, має каральний, а не відшкодувальний характер і призведе до необґрунтованого збагачення Позивача; з огляду на це, заявлена сума в 50 000 грн є необґрунтованою, а вимога позивача підлягає відхиленню. Окрім цього, у відзиві заявлено попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу відповідача у розмірі 10000 грн.
12.02.2026 підготовче засідання у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
30.03.2026 представницею відповідача подано заяву про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн з наданням доказів понесення таких витрат.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові, уточнив, що ціну позову в розмірі 70 000 грн він зазначив помилково, оскільки відповідно до прохальної частини позовної заяви моральну шкоду, яку просить стягнути позивач з відповідача, визначено позивачем у розмірі 50 000 грн, окрім цього просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.
Представниця відповідача проти задоволення позову заперечила з підстав його необґрунтованості та безпідставності, у задоволенні позову просила відмовити, стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення позову, суд, виходячи із змісту спірних правовідносин, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи, дослідивши наявні у справі докази, встановив такі фактичні обставини справи.
Вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27.03.2025 у справі № 685/240/25 (провадження № 1-кп/685/51/25), що набрав законної сили 06.05.2025, ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 12025243260000015, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.03.2025, визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн (а.с. 14-15).
Кримінальне правопорушення, як зазначено у вироку Теофіпольського районного суду Хмельницької області у справі № 685/240/25, вчинено за таких обставин: 01.03.2025 близько 22 год. 20 хв., між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, на терасі магазину розливного пива «Good Beer», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, у ході якого ОСОБА_2 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, встав навпроти потерпілого ОСОБА_1 та наніс не більше чотирьох ударів кулаком правої та лівої руки в область обличчя потерпілого, після чого розпочалась шарпанина за верхній одяг, в ході якої потерпілий ОСОБА_1 перечепився за стілець та впав на підлогу тераси, після чого ОСОБА_2 , не зупиняючись на скоєному та продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_1 , завдав не менше одного удару кулаком лівої руки та не менше шести ударів правою та лівою ногою в область голови та тулуба останнього, унаслідок цих протиправних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді групи крововиливів на лобно-тім`яній ділянці посередині, крововиливу на верхній повіці правого ока, та двох саден на спинці носа справа, а дії ОСОБА_2 кваліфіковано як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень та ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Як вбачається із зазначеного вище вироку Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27.03.2025 у справі № 685/240/25, ОСОБА_2 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю вчиненого кримінального проступку і наведені обставини суд визнав такими, що пом`якшують покарання; справа розглядалась в порядку спрощеного провадження; цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, факт вчинення відповідачем ОСОБА_2 протиправних дій щодо позивача ОСОБА_1 , а також факт спричинення відповідачем позивачу легких тілесних ушкоджень, встановлені вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27.03.2025 у справі № 685/240/25 (провадження № 1-кп/685/51/25), що набрав законної сили 06.05.2025, та не підлягають повторному доказуванню під час розгляду цієї цивільної справи.
За змістом ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Окрім цього, відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним із передбачених ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.
Згідно зі ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. 
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995). 
Верховний Суд у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 зазначив, що по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).
Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності таких передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду: а) наявність моральної шкоди; б) протиправність поведінки заподіювача шкоди; в) наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди і спричиненою моральною шкодою; г) вина заподіювача шкоди.
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. 
Завдання моральної шкоди – явище завжди негативне, проте не будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, що шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25.05.2022 в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Наявність моральних страждань, з огляду на їх природу, не завжди можна підтвердити конкретними доказами, що не перешкоджає присудженню грошової компенсації, якщо є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. 
У разі порушення майнових або цивільних прав кожна «середня», «нормально» реагуюча на протиправну поведінку щодо неї людина відчуває страждання (моральну шкоду). Відтак, сам по собі факт заподіяння позивачу тілесних ушкоджень за обставин, зазначених у вироку Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27.03.2025 у справі № 685/240/25 (провадження № 1-кп/685/51/25), що набрав законної сили 06.05.2025, розцінюється судом як безумовне свідчення глибини та тривалості моральних страждань, та враховуючи, що згідно з частиною першою статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, свідчить про заподіяння ОСОБА_2 ОСОБА_1 моральної шкоди.
При розгляді позовної вимоги про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди суд визнає обґрунтованим твердження позивача, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому було об`єктивно заподіяно фізичний біль та моральні переживання, пов`язані з отриманням тілесних ушкоджень, дискомфорт, пов`язаний з необхідністю захищати свої права у судовому порядку, тому винне заподіяння засудженим вчиненим ним кримінальним правопорушенням моральної шкоди потерпілому є доведеним наявністю вироку суду у кримінальному провадженні, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.
З урахуванням розподілу обов`язку доказування у цій категорії справ, відповідач не довів відсутності своєї винної поведінки у заподіянні моральної шкоди позивачу.
Встановивши наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною позивачу шкодою, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог у частині наявності спричиненої діями відповідача моральної шкоди.
Натомість, розмір завданої позивачу моральної шкоди підлягає доказуванню за правилами, визначеними ЦПК України.
У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 №4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.
Оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом. Належними критеріями визначення розміру компенсації є принципи справедливості, розумності та добросовісності, а також співмірності. 
При оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки не існує вичерпних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір завжди має умовний вираз.
Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
Гроші як загальний еквівалент цінностей, є умовним еквівалентом моральної шкоди, який в економічному розумінні трансформує шкоду в загальнодоступне вираження та у такий спосіб робить можливим відшкодування заподіяної шкоди. 
Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61?1132св22).
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц).
Верховний Суд України в п. 9 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер, тривалість та глибину фізичного болю і душевних страждань, характер і тяжкість спричинених відповідачем позивачу тілесних ушкоджень, тривалість негативних наслідків для позивача, наявність причинного зв`язку між спричиненою моральною шкодою і протиправним діянням заподіювача, вину останнього в її заподіянні, конкретні обставини, за яких позивачу було завдано моральну шкоду та, враховуючи вимоги розумності і справедливості, розцінює заявлений до стягнення розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 грн завищеним і не відповідним характеру та обсягу доведених моральних страждань позивача.
У справі відсутні висновки експертів, спеціалістів, деталізовані розрахунки розміру заподіяної моральної шкоди.
З наявних у справі копій протоколів допиту потерпілого ОСОБА_1 від 03.03.2025 (а.с. 9-10) та підозрюваного ОСОБА_2 від 20.03.2025 (а.с. 11-13), вбачаються позиції відповідно потерпілого та підозрюваного щодо приводу виникнення і ходу перебігу конфлікту, кожен з них звинуватив іншого у провокації конфлікту, у результаті якого ОСОБА_2 було вчинено протиправне діяння, що стало підставою для притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності; у вироку суду також зазначено, що обидва учасники конфлікту перебували у стані алкогольного сп`яніння.
Під час визначення розміру заподіяної ОСОБА_2 моральної шкоди ОСОБА_1 суд ураховує, що у позові розмір моральної шкоди обґрунтовано душевними стражданнями, яких позивач зазнав у зв`язку з вчиненням щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тому, серед інших обставин справи, суд аналізує обставини скоєння зазначеного правопорушення.
Суд бере до уваги, що обов`язковим елементом суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, є вина у форму умислу, у цьому зв`язку, у справі № 685/240/25 мав місце саме умисний характер вини ОСОБА_2 на ґрунті особистої неприязні до ОСОБА_1 при вчиненні кримінального правопорушення; об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, є суспільні відносини, які забезпечують здоров`я людини, що становить найвищу соціальну цінність, а предметом посягання було здоров`я потерпілого; об`єктивну сторону складу зазначеного кримінального правопорушення складали активні дії ОСОБА_2 у виді спричинення ОСОБА_1 . ОСОБА_2 ударів у область обличчя кулаками правої та лівої руки, ударів ногами у область голови та тулуба потерпілого; також суд враховує час та місце подій, у тому числі громадське місце вчинення правопорушення, обстановку та обставини його вчинення, а також те, що унаслідок протиправних дій відповідача позивач ОСОБА_1 зазнав публічного приниження, у тому числі з урахуванням того, що спричиненя ОСОБА_2 . ОСОБА_1 тілесних ушкоджень продовжувалось і після того, як потерпілий ОСОБА_1 упав на підлогу тераси та перебував у лежачому положенні.
Відтак, потерпілий унаслідок зазначених вище дій відповідача дійсно та неодмінно зазнав фізичного болю та душевних страждань, пов`язаних із спричиненням ОСОБА_2 . ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, а ОСОБА_1 був змушений вживати додаткових зусиль, спрямованих на захист його порушених прав.
Разом з тим, суд також бере до уваги, що згідно з вироком суду, виявлені ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, позивач не потребував лікування, кримінальна справа за цими подіями розглянута в порядку спрощеного провадження, у ході конфлікту обидва його учасники взаємно провокували один одного та перебували у стані алкогольного сп`яніння.
Також, суд зазначає, що цей цивільно-правовий спір повинен забезпечити справедливу і достатню міру відшкодування моральної шкоди, а не стати джерелом збагачення потерпілого. 
Відтак, суд дійшов висновку, що відшкодування позивачу відповідачем заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 10 000 грн буде справедливим, розумним, достатнім та співмірним із урахуванням компенсаторного характеру цього цивільно-правового спору, відповідатиме обсягу порушених прав позивача, не покладе надмірного тягаря на відповідача, але і не буде для нього незначущим, а для позивача не стане джерелом безпідставного збагачення.
Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку, що вчиненим проти здоров`я потерпілого ОСОБА_1 кримінальним правопорушенням його особисті немайнові права на здоров`я та особисту недоторканість дійсно були порушені відповідачем ОСОБА_2 , у зв`язку з протиправною поведінкою щодо потерпілого відповідач ОСОБА_2 дійсно спричинив ОСОБА_1 душевні страждання та заподіяв ОСОБА_1 моральну шкоду, відтак, порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом часткового задоволення позову з відшкодуванням позивачу моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у встановленому законом на час звернення до суду розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Ураховуючи наведене, керуючись статтями 11, 15, 16, 23, 1167, 1177 ЦК України, статтями 10, 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 125 КК України, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2025 за № 12025243260000015.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2  в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Представник позивача: адвокат Муращик Олександр Віталійович (адреса: вулиця Грушевського, будинок № 85, місто Хмельницький).
Відповідач:  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ).
Представник відповідача: адвокат Семченко Галина Сергіївна (адреса: вулиця Заводська, будинок № 15, селище Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області).
Повне рішення суду складено, підписано, проголошено 09.07.2026.

Головуюча суддя          Турчин-Кукаріна І.В.