Справа № 527/1634/26 
провадження 2-а/527/17/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 липня 2026 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області
у складі головуючого - судді Левицької Т.В.,
за участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , який подано представником позивача – адвокатом Гонтарем Валерієм Миколайовичем до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі,
ВСТАНОВИВ:
15 червня 2026 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказав, що інспектором відділу поліції №1 (м. Глобине) Кременчуцького РУП Головного Управління поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Чаленком Олександром Леонідовичем 04 червня 2026 року винесено постанову серії ЕНА № 7309956 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 гривень. Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 01 червня 2026 року о 12.00 год на вулиці Володимирівська,152/2 на дорозі з двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, здійснила виїзд і рух по зустрічній смузі, не пов`язаний з обгоном та об`їздом перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини, чим порушила вимоги п.11 ПДР України, ч. 2 ст. 122 КупАП. Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Відповідно до оскаржуваної постанови вбачається, що інспектором складено постанову, нібито, за порушення п.11 ПДР. Водночас, ПДР не містить в собі такого пункту як 11, а розділ 11 містить в собі 14 пунктів. Тому, незрозуміло, який же саме пункт ПДР, нібито, порушила позивач. Відтак, не має підстав і для застосування ч.2 ст.122 КУПАП. Що ж до зазначеного в постанові, що, нібито 01 червня 2026 року о 12.00 год на вулиці Володимирівська,152/2 на дорозі з двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, здійснила виїзд і рух по зустрічній смузі, не пов`язаний з обгоном та об`їздом перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини, то вказані твердження не відповідають дійсності та нічим не підтверджені. Натомість, в указану дату, ОСОБА_3 вчинив наїзд на позивача, чим порушив ПДР і вчинив ДТП, а справу стосовно цього порушення слухає Глобинський районний суду Полтавської області (справа №527/1594/26). Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. В даному випадку інспектор поліції в своїй постанові вказав не існуючий пункт ПДР. Отже, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд адміністративний позов задовольнити у повному обсязі. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7309956 від 04.06.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 гривень – скасувати, провадження по справі – закрити, за відсутності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності, події та складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою суду від 16 червня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 14.00 год 06 липня 2026 року.
25 червня 2026 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що в даному випадку позивачем не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача, а також доказів відсутності факту вчинення ним адміністративного правопорушення. Крім того, зазначив, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою, документально не підтвердженою та не підлягає задоволенню. 
Посилаючись на викладене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. 
29 червня 2026 року від представника Департаменту патрульної поліції надійшла заява, у якій представник зазначив, що оскаржувану постанову відносно позивача виносив Інспектор відділу поліції №1 (м. Глобине) Кременчуцького РУП Головного Управління поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Чаленко Олександр, тобто, працівник підрозділу, підпорядкованого ГУНП в Полтавській області, а не Департаменту патрульної поліції. Отже, єдиним належним відповідачем по справі є - Головне управління Національної поліції в Полтавській області (м. Полтава, вул. Ю.Матвійчука, 83), до складу якого входять територіальні (районні) чи структурні підрозділи поліції Полтавщини, посилаючись на вищевикладене прохав, виключити Департамент патрульної поліції, як неналежного відповідача у даній справі. 
06 липня 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказав, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, передбачені ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП, на підтвердження правомірності постанови поліцейського про накладення адміністративного стягнення на позивача, а позивач заперечує факт вчинення нею адміністративного правопорушення. Ні постанова, ні відзив, ні додані до них матеріали не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення ПДР і КУпАП позивачем у вказані в постанові місце та час. Тобто, відповідачем не надано відеозапису фіксації інкримінованого позивачу адмінправопорушення, який є обов`язковим засобом доведення вини порушника ПДР і дотримання уповноваженою особою процедури та законності під час складання протоколу чи винесення постанови про порушення ПДР. Посилання відповідача на те, що позивач має сам доводити свою невинуватисть суперечать принципу презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України та діє в адміністративному праві, згідно якого, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, не повідомивши суд про причину своєї неявки, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Суд розглядає справу відповідно положень ст. 205 та ст. 286 КАС України.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом на підставі поданих заяв по суті справи, наданих письмових доказів встановлені наступні факти та обставини.
04 червня 2026 року інспектором відділу поліції № 1 м. Глобине Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Чаленком О.Л. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №7309956, відповідно до якої 01 червня 2026 року о 12.00 год в місті Глобине, на вулиці Володимирівська,152/2, на дорозі з двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, здійснила виїзд і рух по зустрічній смузі, не пов`язаний з обгоном та об`їздом перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини, чим порушила вимоги п.11 ПДР, ст. 124 КУпАП. До ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
З заяви, поданої представником Департаменту патрульної поліції, випливає, що оскаржувану постанову винесено особою, яка не перебуває в службових відносинах з Департаментом патрульної поліції, а тому останнє не вступало в жодні правові відносини з позивачем і не є належним відповідачем по вказаній справі. З вказаною позицією Департаменту патрульної поліції суд погоджується, виходячи з того, що відомості про те, що ОСОБА_4 на час винесення оскаржуваної постанови перебував у службових відносинах з Департаментом патрульної поліції, відсутні та спростовуються оскаржуваною постановою, де вказано, що її винесено інспектором відділу поліції № 1 м. Глобине Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Чаленком О.Л.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 04 червня 2026 року серія ЕНА № 7309956, якою притягнуто ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, слід відмовити, оскільки ці вимоги заявлено до неналежного відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Вимогами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
З положень ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
Згідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст. 252 КУпАП дослідити докази, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП, та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року (справа № 357/10134/17 - К/9901/32368/18).
У постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушила п. 11 Правил дорожнього руху.
Водночас, ПДР не містить в собі такого пункту як 11, а розділ 11 містить в собі 14 пунктів. Тому, незрозуміло, який же саме пункт ПДР, нібито, порушила позивач. 
Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, суд констатує, що суб`єктом владних повноважень не виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення в частині винесення постанови по факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Отже, всупереч вимогам ст. 77, 78 КАС України відповідачем у даній справі суду не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем порушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема у матеріалах справи відсутні матеріали фото - чи відео зйомки вчиненого порушення, покази свідків або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.
Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у оскаржуваній постанові та не підтверджується жодними іншими належними доказами. Тобто, суд констатує, що відповідач не надав суду жодних доказів щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови.
Таким чином, відсутність фото - відеофіксації події, відсутність пояснень свідків, відсутність інших доказів не дає суду можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).
У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відтак, відсутні докази вчинення позивачем інкримінованих правопорушень та, відповідно, особа має вважатися невинуватою.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, оскільки під час розгляду справи не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку із задоволенням позову, судовий збір сплачений позивачем підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст.5, 6, 8, 9, 10, 14, 139, 205, 229, 241, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України - відмовити. 
Позов ОСОБА_1 , який подано представником позивача – адвокатом Гонтарем Валерієм Миколайовичем до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі – задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 04 червня 2026 року серія ЕНА № 7309956, якою притягнуто ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП – скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 532,48 грн судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ); 
відповідачі: Головне управління Національної поліції в Полтавській області (місцезнаходження: 36014, м. Полтава, вул. Матвійчука Юліана, 83, код ЄДРПОУ: 40108630).

Суддя   Т. В. Левицька