29.05.2026 
Справа № 331/984/26
Провадження № 2-о/331/84/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І M Е Н Е M  У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року  місто Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді     Яцун О.О.,
присяжних      Веселовської О.В.,
Заболотнього С.В.,
за участю секретаря судового засідання  Красан І.Л.,
заявника       ОСОБА_1 ,
представника заявника     ОСОБА_2 ,
представника заінтересованої особи   Бобровника К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Олександрівського районного суду міста Запоріжжя у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника Тивоненка Данила Руслановича, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , як правонаступник Військової частини НОМЕР_2 , Міністерство оборони України, Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оголошення особи померлою,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1293444 від 03.02.2026 року, звернулася до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя з заявою про оголошення особи померлою.
В обґрунтування заяви зазначено, що син заявника – солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обіймав посаду водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 , зник безвісти за особливих обставин 09.12.2024 року поблизу населеного пункту Новодарівка, Пологівського району, Запорізької області, під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини, що підтверджується, зокрема, сповіщенням сім`ї № 7528 від 17.12.2024 року, виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Посилаючись на зазначені обставини, з метою отримання свідоцтва про смерть, заявник просить суд оголосити солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, у населеному пункті Новодарівка, Пологівського району, Запорізької області.
Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 12 лютого 2026 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження та призначено судове засідання (а.с.41).
26 травня 2026 року представником заінтересованої особи - Військової частини НОМЕР_1 Бєліковим А.І., який діє на підставі довіреності від 08.10.2024 року (а.с.52), було подано до суду через підсистему «Електронний суд» пояснення у справі, в яких представник заінтересованої особи вказує, що наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28 лютого 2025 року визначено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Так, згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28 лютого 2025 року село Новодарівка, Малинівської сільської територіальної громади, Пологівського району, Запорізької області (з 12.12.2025 року до теперішнього часу) віднесено до території, на якій ведуться активні бойові дії. Отже, враховуючи вищевикладене, слід прийти до висновку, що звернення із заявою про оголошення ОСОБА_3 загиблим є передчасним, оскільки таке оголошення до спливу законодавчо встановленого строку, суперечить вимогам частини другої статті 46 ЦК України. Просить суд прийняти дані письмові пояснення та відмовити заявнику ОСОБА_1 у задоволенні заявиу повному обсязі (а.с.49-51).
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 і її представник – адвокат Тивоненко Д.Р., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1293444 від 03.02.2026 року (а.с.8, з.б.а.с. 30), підтримали заявлені вимоги, з підстав зазначених у заяві, та, посилаючись на обставини, викладені у заяві, та на надані докази, просили суд заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 Бобровник К.В., який діє на підставі довіреності від 01.01.2026 року, у судовому засіданні просив суд у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення ОСОБА_3 загиблим передчасно, оскільки таке оголошення до спливу законодавчо встановленого строку, суперечить вимогам ч. 2 ст. 46 ЦК України. Так, представник стверджує, що станом на день звернення з даною заявою до суду с. Новодарівка Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області (з 12.12.2025 року до теперішнього часу) віднесено до території, на якій ведуться активні бойові дії, а тому відлік, встановленого у ч. 2 ст. 46 ЦК України строку ще не розпочався, у зв`язку із чим, на думку представника заінтересованої особи, звернення заявника до суду із заявою про оголошення ОСОБА_3 померлим є передчасним та зазначена заява не підлягає задоволенню.
Представники заінтересованих осіб Міністерства оборони України і Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином (а.с.42, 46, 48), про причини своєї неявки суд не повідомили, пояснень щодо заяви про оголошення особи померлою суду не надали.
Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява про оголошення особи померлою, підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , являється мамою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про народження, складеним Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 09.09.1992 року, відповідний актовий запис № 502, серія та номер свідоцтва про народження НОМЕР_3 (з.б.а.с.13-а.с.14).
Щодо проходження військової служби ОСОБА_3 встановлено, що солдат ОСОБА_3 був призначений наказом командира Військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) № 308-РС від 24.11.2024 року на посаду водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , та який прибув з Військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ), з 27.11.2024 року був зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та призначений на посаду водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 , ВОС -790037А, шпк «солдат». Вважався таким, що з 27.11.2024 року ОСОБА_3 прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, з встановленням посадового окладу, тарифного розряду та зарахуванням на всі види забезпечення, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 339 від 27.11.2024 року (з.б.а.с.21-а.с.22).
Відповідно до витягу із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 від 09.12.2024 року, в батальйонному районі оборони НОМЕР_6 об ТрО станом на 17 год. 55 хв. 09.12.2024 року втрачено зв`язок з ПВід «РОМЕО» (371CN 21796 94381) (3в/с) ОСОБА_3 вважається безвісти зниклим (з.б.а.с.22).
Із змісту витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) № 966 від 13.12.2024 року вбачається, що було призначено службове розслідування по факту зникнення безвісті солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 , яке відбулось 09.12.2024 року. Проведення службового розслідування доручено молодшому лейтенанту ОСОБА_4 , офіцеру групи цивільно-військового співробітництва штабу Військової частини НОМЕР_2 (з.б.а.с.20-а.с.21).
Згідно Акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_5 від 13.01.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водій 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2  визнаний таким, що з 09 грудня 2024 року зник безвісті. Так, згідно доповіді командира Військової частини НОМЕР_2 від 09.12.2024 року № 1565/6217: «Приблизно о 16 год. 55 хв. 09.12.2024 року в районі села Новодарівка Пологівського району, Запорізької області під час скидів із БпЛА на ПВ «РОМЕО» Лаура 11 було втрачено зв`язок з водієм 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 , солдатом ОСОБА_3 (з.б.а.с.17-а.с.20).
В той же час, крім матеріалів службового розслідування, судом досліджено пояснення побратимів загиблого ОСОБА_3 . 
Так, відповідно до пояснень головного сержанта-командира 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , молодшого сержанта  ОСОБА_6 від 25.12.2024 року, який разом з ОСОБА_3 проходив військову службу, останній пояснив, що 09.12.2024 року, приймаючи активну участь в бойових діях в районі відповідальності військової частини НОМЕР_7 , на ПВ «РОМЕО», в районі населеного пункту Новодарівка, Пологівського району, Запорізької області, внаслідок ворожого удару із використанням FPV, перестав виходити на зв`язок водій 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, солдат ОСОБА_3 . При виході на виконання бойового солдат ОСОБА_3 перебував у засобах бронезахисту та з особистою зброєю. В розташування підрозділу не повернувся. Факту добровільної здачі в полон йому не відомо, серед загиблих та поранених відсутній (а.с.23)
Із змісту пояснень солдата, водія 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2  ОСОБА_7 вбачається, що 09.12.2024 року, приймаючи активну участь у бойових діях в районі відповідальності військової частини
НОМЕР_7 , на ПІВ «РОМЕО», в районі населеного пункту Новодарівка Пологівського району, Запорізької області, внаслідок ворожого удару із використанням FPV перестав виходити на зв`язок, водій 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, солдат ОСОБА_3 . При виході на виконання бойового солдат ОСОБА_3 перебував у засобах бронезахисту та з особистою зброєю. розташування підрозділу не повернувся. Факту добровільної здачі в полон йому не відомо, серед загиблих та поранених відсутній (а.с.24).
В рамках кримінального провадження був допитаний в якості свідка військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 , який пояснив, що з жовтня 2024 року він був мобілізований до лав ЗСУ. З 10 листопада до 22 листопада 2024 року він перебував на навчаннях в Дніпропетровській області у селищі Попасне. З кінця листопада він потрапив до військової частини НОМЕР_2 на посаду старшого стрільця – оператора. Військова частина базувалась у АДРЕСА_1 . 02.12.2024 року йому разом з іншими військовими ( ОСОБА_9 і ОСОБА_3 ) відправилина на позиції в район селища Новодарівка, Запорізької області. На позиції вони перебували втрьох близько шести діб та на шостийдень почались обстріли позиції. В ході обстрілу бліндажу, коли вони втрьох намагались з нього вийти, ОСОБА_9 отримав поранення, після якого впав та не рухався, але через те, що над нами літали дрони, не було часу оглянути ОСОБА_10 (це був останній раз коли він його бачив). Після чого, вони разом ОСОБА_11 намагились відходити звідти. Перейшовши далі по посадці, був ще один скид з дрону, в ході якого він отримав поранення та впав, а ОСОБА_11 був в трьох метрах на ногах та він йому крикнув, щоб він біг далі, а сам залишився на місці, сховавшись в кущах. ОСОБА_11 побіг далі, а він лежав, скільки часу пройшло він не знаю, але коли дрони перестали літати, то він підвівся і пішов в сторону, куди пішов ОСОБА_12 . Пройшовши близько 50-60 метрів у воронці він побачив ОСОБА_12 , який був поранений та у нього сильно кровоточила нога. Він почав надавати йому першу допомогу та накладати турнікет, і в цей момент на них знову був здійсненний скид з дрону. Після чого він був поранений та почав повзти в сторону згорівшого танку, який знаходився поруч. Це був останній раз, коли він бачив ОСОБА_13 . Під танком він знаходився деякий час та побачив вгорі дрон, схожий на український, та почав повзти вслід за ним. Рухаючись за дроном, він добрався по наступної позиції, де його вже забрали свої військові (з.б.а.с.26-27).
Відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) № 42 від 16.01.2025 року «Про підсумки службового розслідування відносно факту зникнення безвісті солдата ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання», наказано вважати солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 таким, що ІНФОРМАЦІЯ_6 в ході бойових дій, під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Новодарівка, Пологівського району,Запорізької області, зник безвісти (а.с.25-26).
Відповідно до сповіщення сім`ї № 7528 від 17.12.2024 року, складеного ІНФОРМАЦІЯ_7 , заявника ОСОБА_1 було сповіщено про те, що її син – водій 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи вірним присязі, виявивши стійкість і мужність, зник безвісти 09 грудня 2024 року поблизу населеного пункту Новодарівка Пологівського району Запорізької області, під час виконання бойового завдання (з.б.а.с.14).
26 грудня 2024 року слідчим слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12024082020001231, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформованим 30.12.2024 року (а.с.15).
Із змісту витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № ВГ-20250811-137, сформованого 11.08.2025 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зник на території бойових дій (під час воєнних дій) та набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин 17.02.2025 року (а.с.16).
29 квітня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статусу учасника бойових дій ( безтерміново), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру ветеранів війни № 20250716-00057486 від 16.07.2025 року (а.с.17).
На підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що 09 грудня 2024 року військовослужбовець ОСОБА_3 приймав активну участь в бойових діях в районі відповідальності військової частини НОМЕР_7 , на ПВ «РОМЕО», в районі населеного пункту Новодарівка, Пологівського району, Запорізької області, де внаслідок ворожого удару із використанням ОСОБА_14 , перестав виходити на зв`язок та зник безвісти.
Згідно п. 3) ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно із ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Частиною 1 статті 308 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.
Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Статтею 47 ЦК України передбачено, що за правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи, а саме: на майно такої особи відкривається спадщина. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.
Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо.
Так рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: відсутність особи в місці її постійного проживання; відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи.
Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року звернуто увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18 (провадження № 61-434св19) зазначено, що «суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право».
Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 року (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Відповідно, бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому, воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, та діє на даний час.
Велика Палата Верховного Суду у постанові № 755/11021/24 від 11.12.2024 року зазначила, що за змістом частини другої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах.
Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії Російської Федерації.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК Україн було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.
Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09.12.2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого).
Велика Палата Верховного Суду звернула також увагу на те, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи.
Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309. У цьому зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані Російською Федерацією території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Судом встановлено, що у період з27.11.2024 року ОСОБА_3 був зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та призначений на посаду водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 ; солдат ОСОБА_3 в ході бойових дій, виконував бойове завдання на ПВ «РОМЕО» в районі населеного пункту Новодарівка, Малинівської сільської громади, Пологівського району, Запорізької області, де внаслідок ворожого удару із використанням FPV близько 15 год. 00 хв. 09.12.2024 року зник безвісти.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28 лютого 2025 року, до території активних бойових дій належить село Новодарівка, Малинівської сільської територіальної громади, Пологівського району, Запорізької області (з 10.06.2023 року до 11.12.2025 року, з 12.12.2025 року до теперішнього часу).
Разом з тим, щодо посилань представників заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 у письмових пояснення і у судовому засіданні під час розгляду справи, на положення ч. 2 ст. 46 ЦК України, а саме на те, що станом на день звернення з даною заявою до суду село Новодарівка Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області віднесено до території, на якій ведуться активні бойові дії, а тому відлік, встановленого строку, встановлений ч. 2 ст. 46 ЦК України, ще не розпочався, суд зауважує, що з моменту події 09 грудня 2024 року – дня вирогідної смерті ОСОБА_3 на момент розгляду справи судом пройшло більше шести місяців.
З урахуванням вищевикладеного, оцінивши встановлені в цій справі обставини, враховуючи мету звернення заявниці з даною заявою, яка полягає в реалізації права на здійснення державної реєстрації смерті її сина, від якої залежить вирішення соціально-побутових питань, зокрема, отримання пільг як члену родини загиблого та вчинення інших дій, пов`язаних із оформленням встановлених законодавством пільг та гарантій соціального захисту, суд дійшов висновку, що наявні у цій справі докази та встановлені обставини дають підстави вважати з достатньою вірогідністю загибель ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Новодарівка, Малинівської сільської громади, Пологівського району, Запорізької області, а відлік шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_3 померлим необхідно проводити від дня настання події, яка спричинила його загибель, а саме з 09.12.2024 року, оскільки ця подія є наслідком воєнних дій.
На переконання суду, встановлені судом обставини з достатньою вірогідністю підтверджують загибель ОСОБА_3 у вказаному районі воєнних (бойових) дій ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31.05.2023 року у справі № 177/11/20, від 07.11.2023 року у справі № 607/159/23.
У постановах від 26.04.2023 року у справі № 337/3725/22, від 29.03.2023 року у справі № 753/8033/22, Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко - і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25.10.2023 року у справі № 607/1612/23.
При зверненні із заявою про оголошення ОСОБА_3 померлим заявник зазначала, що рішення суду їй необхідне для отримання свідоцтва про смерть свого сина ОСОБА_3 .
Аналізуючи норми права, суд вважає, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником у заяві та підтверджених письмовими доказами.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено, що ІНФОРМАЦІЯ_6  під час виконання бойового завдання на ПВ «РОМЕО» в районі населеного пункту Новодарівка, Малинівської сільської громади, Пологівського району, Запорізької області, де внаслідок ворожого удару із використанням ОСОБА_14 , помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Днем вірогідної смерті ОСОБА_3 суд вважає 09.12.2024 року.
За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
В той же час, суд звертає увагу, що законом встановлений правовий запобіжник порушення будь-яких прав особи, оголошеної судом померлою, оскільки відповідно до статті 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 353-355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями) № 5 від 31 березня 1995 року,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника Тивоненка Данила Руслановича, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , як правонаступник Військової частини НОМЕР_2 , Міністерство оборони України, Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оголошення особи померлою, задовольнити.
Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдата,водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, у населеному пункті Новодарівка, Пологівського району, Запорізької області.

Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою надіслати рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інформація про учасників справи, відповідно до п. 4) ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
заявник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ;
представник заявника: адвокат Тивоненко Данило Русланович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 ;
заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26624198;
заінтересована особа: Міністерство оборони України, місцезнаходження: місто Київ, Повітрофлотський проспект, будинок № 6, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00034022.
заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок № 111, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42987331;

Повний текст рішення суду складено 29 травня 2026 року.

Суддя Яцун О.О.

Присяжні Веселовська О.В.

Заболотній С.В.