Коростенський міськрайонний суд Житомирської області  

Справа № 279/2338/26
Провадження № 2/279/1922/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2026 року    м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №279/2338/26 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", в інтересах якого діє представник Підлетейчук Мирослав Миколайович, з позовом до  ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначає, що 18.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1241-4598.
Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А8383 для підписання кредитного договору №1241-4598 від 18.07.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.  Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 12000,00 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період 21 днів, промо % ставка 0,50% в день, знижена % ставка 2,50% в день, стандартна % ставка 3,00% в день.  Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. 
Відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушив умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором.
Станом на 06.03.2026 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 113700,00 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 12000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 101700,00 грн.
Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "Укр Кредит Фінанс", а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 53700,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 60000,00 грн.
Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 12000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 48000,00 гривень; що разом становить 60000,00 гривень, а також понесені судові витрати у розмірі 2662,40 грн. зі сплати судового збору.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.04.2026 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.
Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Представник позивача подав клопотання, розгляд справи просив проводити без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач належним чином повідомлений про судовий розгляд (копію ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації отримав 17.04.2026 року).
Представник відповідача направив відзив на позовну заяву, в якому вказав, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Позивач просить суд стягнути з відповідача 60000 грн. заборгованості.
Разом із тим, долучений самим позивачем розрахунок заборгованості свідчить про інший розмір заявленої ним заборгованості, а саме: 12000 грн. основного боргу; 101700 грн. процентів; загальна сума – 113700 грн.
Таким чином, позовна заява та розрахунок заборгованості містять внутрішні суперечності, оскільки: позивач заявляє до стягнення одну суму; водночас його ж власний розрахунок підтверджує інший розмір заборгованості; позивач не пояснює, яким чином визначено саме 60000 грн; відсутній зрозумілий та обґрунтований механізм формування заявлених позовних вимог.
Зазначене свідчить про недоведеність позовних вимог та неналежність поданого розрахунку.
Крім того, позивачем не доведено законність та правомірність порядку нарахування процентів.
З наданого розрахунку вбачається, що: у період до 07.08.2023 року проценти нараховувались у розмірі 0,5% на день; починаючи з 08.08.2023 року - у розмірі 3% на день.
Фактично: 12000?0.03=36012000\cdot 0.03 = 36012000?0.03=360
Тобто позивач здійснював нарахування 360 грн. процентів щоденно.
При цьому: позивач не надав жодного належного доказу пролонгації кредитного договору; відсутні будь-які додаткові угоди; відсутні підтвердження повторного погодження відповідачем умов кредитування; відсутні докази погодження відповідачем процентної ставки 3% на день після спливу первинного строку кредитування.
Фактично позивач здійснював безперервне нарахування процентів протягом тривалого часу без належного правового обґрунтування.
Водночас саме по собі існування кредитного договору не означає автоматичного безстрокового права кредитора нараховувати договірні проценти роками після спливу строку кредитування.
Позивач також не заявляє вимог про стягнення процентів відповідно до ст.625 ЦК України, а у самому розрахунку зазначено: «Залишок відсотків за ст.625 ЦК України – 0 грн».
Отже позивач фактично продовжив застосування саме договірних процентів після спливу строку кредитування, що суперечить суті кредитних правовідносин та принципам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Нарахування процентів у розмірі понад 100000 грн. на кредит у сумі 12000 грн. є явно неспівмірним, надмірним та таким, що порушує баланс інтересів сторін.
Крім того, позивачем не надано належних доказів укладення електронного договору саме відповідачем.
Позивач лише загально описує механізм використання одноразового ідентифікатора та SMS-підтвердження.
Разом із тим, матеріали справи не містять: журналів авторизації; IP-адрес; логів входу до особистого кабінету; технічного підтвердження введення одноразового ідентифікатора; підтвердження належності номера телефону саме відповідачу; технічних даних, які б дозволяли беззаперечно встановити факт підписання договору саме відповідачем.
Надані позивачем документи є переважно внутрішніми документами самого позивача та не можуть автоматично підтверджувати факт належного укладення електронного договору.
Окремо слід звернути увагу суду на те, що позивач сам долучив до матеріалів справи "Правила акції "Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості".
Сам факт існування таких правил свідчить про: визнання самим кредитором надмірності нарахованих процентів; застосування практики їх часткового списання; відсутність об`єктивності та сталості визначеного розміру заборгованості.
Крім того, розрахунок заборгованості не містить: чіткого обґрунтування періодів кредитування; підстав зміни процентної ставки; підстав продовження строку кредитування; правового обґрунтування подальшого нарахування процентів після спливу строку кредитування.
Таким чином, позивач не довів: належність укладення договору; правомірність порядку нарахування; обґрунтованість заявленого розрахунку; законність нарахування процентів після спливу строку кредитування; правильність визначення суми позову.
Відповідно до ст.81 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Належних та достатніх доказів позивачем не надано.
На підставі викладеного, просив відмовити ТОВ "Укр Кредит Фінанс" у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Позивачем відповідь на відзив не подано.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 18.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1241-4598 продукту "CreditKasa" у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим персональним ідентифікатором. 
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 12000,00 грн., строк кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою), Промо-ставка (вид акційної процентної ставки) становить 0,50% за кожен день користування кредитом протягом перших 21 календарних днів першого Базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця, пільгова процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом протягом першого Базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця, знижена процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. 
Підписанням договору відповідач підтвердив, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч.2 ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та ст.ст.9, 25 Закону України "Про споживче кредитування", на веб-сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п.11.3.1 договору).
Невід`ємною частиною цього договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України (п.11.13 договору), які підписані ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А8383.
Відповідно до ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст.8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України "Про електронну комерцію" та Законом України "Про електронний цифровий підпис".
Ст.1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ст.3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно зі ст.4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
За таких обставин, слід дійти висновку, що між сторонами 18.07.2023 року був укладений договір про відкриття кредитної лінії №1241-4598 шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А8383.
При цьому, у змісті вказаного договору (п.13 Реквізити сторін) міститься вся необхідна інформація щодо персональних даних позичальника, а саме: номер, серія, дата та орган, який видав паспорт, ідентифікаційний номер позичальника, місце проживання, а також номер особистого електронного платіжного засобу, електронна адреса, які заповнюються власноручно в заяві в особистому кабінеті та однозначно ідентифікують особу позичальника. 
Порядок укладення договору в електронному вигляді в повній мірі відповідає положенням ЗУ "Про електронну комерцію" та умовам договору, з якими боржник ознайомився до прийняття рішення щодо отримання кредиту, що підтверджується акцептуванням умов договору відповідачем.
Згідно довідки про перерахування суми кредиту №1241-4598 від 18.07.2023 року, ОСОБА_1 18.07.2023 року виданий кредит через платіжну систему LiqPay, платіж №2341255798 на card mask НОМЕР_1 , сума платежу 12000,00 грн.
Згідно розрахунку заборгованості за договором №1241-4598 від 18.07.2023 року, станом на 06.03.2026 загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 113700,00 грн., з яких 12000,00 грн. - основний борг, 101700,00 грн. - залишок відсотків.
Позивач просить стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом – 12000,00 грн.; прострочену заборгованість за нарахованими процентами – 48000,00 грн., що разом становить 60000,00 грн.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.
Крім того, матеріали справи не містять розрахунків, які б спростовували правильність розрахунку щодо нарахування заборгованості за відсотками, долученого до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію").  Згідно із ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.  Згідно із ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.  Верховний Суд у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.  Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення договору з відповідачем в електронному вигляді шляхом його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".
ТОВ "Укр Кредит Фінанс" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит на суму 12000,00 грн., які перераховані на картковий рахунок відповідача.   У той же час, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості заходів не вживав, що відповідно до ст.611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені кредитним договором або законом.   Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України слідує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 Цивільного кодексу України).   Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.  Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначено моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не передбачено договором.  Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.    Приписами ст.525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.   За правилами ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.  Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).  Ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.  Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.  Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Щодо твердження представника відповідача про недоведеність законності та правомірності порядку нарахування процентів, суд зазначає. 
Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16.
Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо правильного застосування положень ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту.
Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за договором №1241-4598 від 18.07.2023 року був погоджений сторонами та становив 300 днів, з 18.07.2023 по 12.05.2024 року. Разом з тим, із розрахунку заборгованості за даним договором вбачається, що загальний розмір заборгованості перед позивачем станом на 06.03.2026 року становить 113700,00 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 12000,00 грн, залишку відсотків в розмірі 101700,00 грн. Нарахування відсотків за користування кредитом відповідно до вказаного розрахунку заборгованості проведено з 18.07.2023-12.05.2024 року, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування. 
Згідно п.4.8 договору базовий період складає 21 календарний день. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Пунктом 10.1 договору передбачено, що позичальник за умови дотримання вимог, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти (відсотки) за користування кредитом за наступними ставками: Промо-ставка (вид акційної процентної ставки) становить 0,50% за кожен день користування кредитом протягом перших 21 календарних днів першого Базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. Згідно розрахунку заборгованості за договором з 18.07.2023-07.08.2023 року (тобто за 21 календарний день) відсотки за користування кредитними коштами нараховувались за відсотковою ставкою 0,50% за кожен день.
Згідно п.4.10 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором з 08.08.2023-12.05.2024 року за кожен день користування кредитними коштами відсотки нараховано за стандартною процентною ставкою в розмірі 3%.
Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування. Умови кредитного договору щодо розміру процентів за користування коштами та річної процентної ставки не можна вважати несправедливими, оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України.
Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходи не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.  Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. 
Керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.ст.525-527, 530, 610-612, 626-629, 639, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України,
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" заборгованість за кредитним договором №1241-4598 від 18.07.20243 року в сумі 60000,00 грн., судовий збір в розмірі 2662,40 грн., а всього: 62662 (шістдесят дві тисячі шістсот шісдесят дві) гривнi 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", місце знаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 407, код ЄДРПОУ: 38548598.

Відповідач:  ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання:   АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 від 11.09.2018 року, РНОКПП:  НОМЕР_3 .

Суддя:         Оксана ІВАШКЕВИЧ