Справа № 539/2299/26
Провадження № 2/539/1859/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.07.2026 
місто Лубни Полтавської області
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі головуючої судді Мирошникової О. Ш., 
за участю: секретаря судового засідання Ануфрієвої Н. М., позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянув в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 - позивач, до
ОСОБА_4 - відповідач,
про стягнення аліментів, та 
ухвалив це рішення про таке:
І. Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача.
1.15.05.2026 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання тринадцятирічного сина сторін ОСОБА_5 у розмірі однієї третьої частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
1.1.Обґрунтування позову: з березня 2024 року позивачка разом із двома синами, повнолітнім ОСОБА_6 та малолітнім ОСОБА_5 , виїхала до ОСОБА_7 , де вони отримали статус осіб під тимчасовим захистом. Малолітній син сторін має статус дитини з інвалідністю, що детермінує об`єктивне підвищення базової вартості його щоденного утримання. В зв`язку з рекомендаціями лікарів щодо зберігаючого режиму нижніх кінцівок малолітнього сина, позивачка щоденно перевозить сина на автомобілі до закладу освіти. Тому позивачка несе додаткові витрати на пальне для автомобіля та його страхування. 
1.2.Позивачка зазначала, що син сторін підліткового віку об`єктивно має підвищені базові потреби з харчування, оновлення одягу та взуття, зростають його освітні та соціальні потреби. Також позивачка, перебуваючи в Ірландії, самостійно несе високі витрати на інфраструктуру в цій країні. 
1.3.Позивачка зазначала, що відповідач з листопада 2025 року переказував на утримання двох спільних синів 200 євро на місяць, проте цієї суми недостатньо для покриття їх базових потреб. Позивачка як мати, з якою проживає малолітній син, має право на звернення до суду з позовом про присудження аліментів. 
2.Відповідач не подав суду відзиву на позов. 
2.1.14.07.2026 представник відповідача подав суду письмові пояснення до позову, в яких відповідач не заперечував батьківського обов`язку по сплаті аліментів на утримання дітей та зазначив, що до подачі позову добровільно надавав позивачці гроші на це.
2.2.Представник відповідача зазначив, що позивачка безмотивовано заявляє до стягнення розмір аліментів в одну третину доходів відповідача з посиланням на статус дитини з інвалідністю у їх сина. На думку відповідача син ОСОБА_5 фізично здоровий, він активно займається спортом, зокрема ірландським футболом, є результативним гравцем команди. Наразі син перебуває в Україні, відпочиває в Карпатах, де ходить в походи в гори.
2.3.Відповідач вважає, що позивачка ніяких додаткових витрат на утримання дитини не несе, доказів цих витрат вона суду не надала.
2.4.Відповідач визнав позов частково в розмірі однієї четвертої частки від усіх видів своїх доходів.
ІІ. Заяви, клопотання учасників справи.
3.Клопотання і заяви позивача: разом з позовом подане клопотання про витребування доказів; 03.06.2026 клопотання про ознайомлення з матеріалами справи; 09.06.2026 заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі; 24.06.2026 клопотання про участь позивачки в судовому засіданні в режимі відеоконференції; 29.06.2026 клопотання про долучення доказів; 29.06.2026 клопотання про долучення документу, що підтверджує надіслання копії клопотання відповідачу; .
3.1. Клопотання і заяви відповідача: 04.06.2026 клопотання про зупинення провадження у справі; 30.06.2026 заява представника відповідача про розірвання договору про надання правової допомоги; 01.07.2026 клопотання представника відповідача про ознайомлення зі справою та відкладення розгляду справи; 14.07.2026 клопотання про зупинення провадження у справі; 14.07.2026 письмові пояснення.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
4.19.05.2026 суд роз`єднав позовні вимоги про розірвання шлюбу і стягнення аліментів та виділив у самостійне провадження позовні вимоги про розірвання шлюбу; відкрив провадження у справі про стягнення аліментів, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, витребував докази та призначив судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.
4.1.11.06.2026 суд постановив ухвалу про відмову в зупинення провадження у справі.
4.2.25.06.2026 суд постановив ухвалу про призначення судового засідання в режимі відеоконференції.
4.3.14.07.2026 суд постановив ухвалу про відмову в зупинення провадження у справі.
4.4.16.06.2026 Державна податкова служба України надала суду витребувані відомості про суми нарахованих та виплачених доходів відповідача за період з листопада 2025 року по квітень 2026 року.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
5.03.11.2007 року сторони спору зареєстрували шлюб (а. с. 17).
5.1. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 (а. с. 18, 19).
5.2.Позивачка та двоє спільних з відповідачем синів мають дозвіл на перебування в Ірландії та тимчасовий захист в цій державі відповідно до статті 60 Закону Про міжнародний захист 2015 року. Дозволи на проживання позивачки та двох синів дійсні до 04.03.2027 (а. с. 20 – 25).
5.3.Малолітній син сторін ОСОБА_5 є студентом денної форми навчання в Гланмайрському громадському коледжі з 08.01.2026 і завершить навчання в червні 2031 року (а. с. 29).
5.4.Згідно з медичним висновком № 57 від 03.10.2022 у ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявне захворювання, яке відповідає розділу VI пункту 2 підпункту 2.25 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, затвердженого наказом МОЗ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 № 451/471/516. Цей висновок дійсний до 03.10.2027 (а. с. 30, 31). 
5.5.Малолітній ОСОБА_9 має індивідуальну програму реабілітації інваліда № 78/57 від 03.10.2022 з датою контроля цієї програми у 2024 році (а. с. 32 – 38).
5.6.15.01.2025 ОСОБА_9 звертався за консультацією до Інституту травматології та ортопедії НАМН України, йому надані рекомендації (а. с. 39).
5.7.В судовому засіданні позивачка пояснила, що в Ірландії їй не вдалося підтвердити інвалідність сина ОСОБА_5 , оскільки в цій країні люди в такому фізичному стані не є інвалідами.
5.8.Позивачка на підтвердження обставин розміру витрат, пов`язаних з утриманням дитини, надала суду копії таких чеків та рахунків: (1) купівля 22,99 л пального на суму 50,07 євро від 14.04.2026; (2) про вартість страхового внеску у сумі 134,49 євро від 06.02.2026; (3) купівля продуктів харчування на суму 50,87 євро від 11.04.2026; (4) купівля кросівок на суму 140,30 євро від 21.03.2026; (5) купівлі путівки до табору для сина у сумі 29500 грн від 22.06.2026; (а. с. 40 – 44, 48 – 51, 133).
5.9. Також у позові позивачка стверджувала про перерахування їй відповідачем по 200 євро на місяць на утримання дітей з листопада 2025 року.
5.10. В судовому засіданні позивачка пояснила, що малолітній син ОСОБА_5 отримує щомісячну пенсію по інвалідності у сумі приблизно 3200 грн, вона отримує виплати від Ірландії, пов`язані з тимчасовим захистом у сумі 250 євро та 34 євро на сина на тиждень, компенсацію за комунальні послуги.
6.Відповідач є підполковником поліції та з 07.11.2015 по цей час проходить службу в Національній поліції України, займає посаду у структурному підрозділі ГУ НП в Полтавській області, що підтверджується відповідними довідками (а. с. 87). 
7. Згідно з інформацією Державної податкової служби за період з листопада 2025 року по квітень 2026 року відповідач мав такі доходи у вигляді грошового забезпечення: листопад 77072,93 грн; грудень 46344,92 грн; січень 82556,77 грн; лютий 46344,98 грн; березень 75273,48 грн; квітень 127312,59 грн. Також відповідач у грудні 2025 року мав дохід вигляді грошей за оренду землі у сумі 12987,02 грн (а. с. 121).
V. Норми права, які застосував суд.
8. Сімейний кодекс України:
Відповідно до статті 180 - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини другої статті 182 - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У частині п`ятій статті 183 встановлений максимальний розмір аліментів – не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
Прожитковий мінімум на дитину встановлений Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік.
Частина перша статті 183 - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частина перша статті 191 - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
9.Цивільний процесуальний кодекс України:
Частина шоста статті 141 - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
10.Пункт третій частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів
VІ. Мотивована оцінка суду.
11. Суд встановив, що позивачка скористалася правом на подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина.
12. Законом зобов`язано батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність інших обставин, що мають істотне значення, та виходить із необхідності забезпечення гармонійного розвитку дитини.
13. Суд встановив, що малолітній син сторін ОСОБА_5 проживає разом із позивачкою, перебуває на її утриманні, навчається в закладі освіти в Ірландії, має захворювання, яке в Україні стало підставою для оформлення йому статусу дитини з інвалідністю.
13.1.Позивачка несе основні витрати, пов`язані з його проживанням, харчуванням, навчанням, придбанням одягу, відпочинком, транспортним забезпеченням та іншими повсякденними потребами дитини.
13.2.Разом з тим суд враховує, що на підтвердження збільшених витрат на утримання дитини позивачкою подано лише окремі документи щодо придбання пального, продуктів харчування, взуття та вартості путівки до табору. 
13.3.При цьому суд вважає, що ці документи самі по собі не дають підстав для висновку, що саме статус дитини з інвалідністю зумовлює необхідність стягнення аліментів у розмірі однієї третини доходу відповідача.
13.4.Суд також враховує пояснення позивачки про те, що в Ірландії син не має статусу особи з інвалідністю, отримує освіту на загальних підставах, а сама позивачка отримує державні виплати у зв`язку з тимчасовим захистом, компенсацію витрат на проживання та соціальні виплати на дитину. 
13.5.Також малолітній ОСОБА_5 отримує пенсію по інвалідності в Україні.
14. Водночас відповідач є працездатною особою, проходить службу в Національній поліції України та отримує стабільне грошове забезпечення, розмір якого є достатнім для виконання ним обов`язку щодо утримання малолітнього сина. 
15. Суд враховує, що до звернення до суду відповідач добровільно надавав кошти на утримання дітей, а під час судового розгляду визнав позов у частині стягнення аліментів у розмірі однієї четвертої частини всіх видів свого доходу.
15.1.Разом з цим суд зазначає, що у справах про стягнення аліментів предметом судового захисту є право дитини на належне матеріальне утримання, тому навіть за наявності визнання позову суд не пов`язаний волевиявленням сторін і зобов`язаний перевірити, чи відповідає таке визнання вимогам закону та найкращим інтересам дитини.
16.Суд виходить з того, що відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України обоє батьків мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а тому обов`язок щодо її матеріального забезпечення покладається на кожного з них залежно від його можливостей. Присудження аліментів у розмірі однієї третьої частини доходу відповідача за встановлених у справі обставин не відповідає принципу справедливого розподілу обов`язку щодо утримання дитини між обома батьками.
17.Оцінивши всі подані сторонами докази у їх сукупності, врахувавши вік дитини, стан здоров`я, матеріальне становище сторін, розмір доходів відповідача, наявність у позивачки соціальних виплат і пенсії дитини по інвалідності, а також відсутність належних доказів необхідності визначення аліментів саме у розмірі однієї третьої частини доходу відповідача, суд дійшов висновку, що достатнім, необхідним та таким, що найбільше відповідає найкращим інтересам дитини, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів його доходу щомісячно до досягнення малолітнім сином сторін повноліття.
17.1.Також суд враховує встановлені законодавством обмеження щодо мінімального та максимального розміру аліментів.
18.За встановлених обставин суд частково задовольняє позов.
VII. Розподіл судових витрат.
19.На підстав пункту третього частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору.
19.1.Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, а з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
19.2.В цій справі суд частково задовольним позов: замість заявленого розміру аліментів у одній третині всіх видів доходів відповідача суд визначив розмір аліментів у одній четвертій частині його доходу. Отже позов задоволений судом у розмірі 75% заявлених вимог, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно задоволеній частині позову.
19.3.Оскільки ставка судового збору, яка підлягає оплати при поданні цього позову становить 1331,20 грн, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 998,40 грн, а решта судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
20.Позивачка у первісній позовній заяві просила стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 тис грн та витрат на переклад документів і нотаріальне посвідчення їх копій у сумі 7650 грн.
20.1.Разом з тим ухвалою суду від 19.05.2026 позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів були роз`єднані в окремі провадження. Після роз`єднання позовних вимог ані позивачка, ані її представник не уточнили щодо розподілу судових витрат, не зазначили, які саме витрати понесені у зв`язку з розглядом цієї справи про стягнення аліментів, а також не визначили їх розмір, що підлягає розподілу саме у цьому провадженні.
20.2.Відповідно до статей 133, 137, 141 ЦПК України відшкодуванню підлягають лише ті судові витрати, які пов`язані з розглядом конкретної справи та розмір яких підтверджений належними доказами.
20.3.Оскільки в матеріалах відсутні дані, які б давали суду можливість встановити, яка частина заявлених витрат стосується саме розгляду позову про стягнення аліментів, підстав для їх розподілу в цьому рішенні суд не встановив.
З цих підстав суд вирішив:
1.Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. 
2.Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1  аліменти на малолітнього сина ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно із 15.05.2026 до досягнення дитиною повноліття.
3.Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.
4.Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 998,40 гривень (дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 40 копійок) судового збору. 
5.Копію цього рішення вручити учасникам справи.
6.Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
7.Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.
8.Це рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць відповідно до пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України.
9.Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
9.1.Відповідач: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .
10.Суддя підписала повне рішення 17.07.2026.
Суддя Лубенського міськрайонного суду 
Полтавської області Мирошникова О. Ш.