номер провадження справи 9/68/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2026 Справа № 908/1323/25
м.Запоріжжя 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., розглянувши, без виклику сторін, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1323/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП»
до відповідача: Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради в особі Правобережного відділу освіти департаменту освіти і науки Запорізької міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Запорізька міська рада 
про стягнення суми 4709198,48 грн.
ВСТАНОВИВ:
13.08.2026 до Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП» про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі № 908/1323/25 (вх.№17666/08-08/26 від 13.08.2026).
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.08.2026 вказану заяву передано на розгляд судді Боєвій О.С. 
Ухвалою від 25.08.2026 суддя Боєва О.С. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП» про зміну способу виконання рішення у справі № 908/1323/25 задовольнила частково. Змінено спосіб виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2026 у справі № 908/1323/25 в частині стягнення з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, код ЄДРПОУ 37573094 (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39-Б) в особі Правобережного відділу освіти департаменту освіти і науки Запорізької міської ради (69096, м. Запоріжжя, вул. Сагайдачного Петра, буд. 1А, ідентифікаційний код ВП 37611401) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП», код ЄДРПОУ 33918351 (69006, м. Запоріжжя, б. Парковий, буд. 1-А) суми 4 611 524 (чотири мільйони шістсот одинадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн 28 коп. неустойки наступним чином: «Стягнути з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, код ЄДРПОУ 37573094 (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39-Б) в особі Правобережного відділу освіти департаменту освіти і науки Запорізької міської ради (69096, м. Запоріжжя, вул. Сагайдачного Петра, буд. 1А, ідентифікаційний код ВП 37611401) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП», код ЄДРПОУ 33918351 (69006, м. Запоріжжя, б. Парковий, буд. 1-А) суму 4 611 524 (чотири мільйони шістсот одинадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн 28 коп. неустойки, шляхом списання вищевказаних грошових коштів з відповідних рахунків Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 37573094, 69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39Б)». У задоволенні іншої частини заяви відмовити.
27.08.2026 до системи «Електронний суд» від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення 
За результатами авторозподілу 27.08.2026 заяву визначено для розгляду судді Науменку А.О., у зв`язку з відпусткою судді Боєвої О.С. 
31.08.2026 суд прийняв заяву до розгляду в письмовому провадженні, без виклику учасників справи, за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання.
Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд заяви.
Заперечень від відповідача щодо заяви не надходило. 
10.09.2026 судом ухвалено додаткове рішення.
Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Розподіл судових витрат передбачено ст.129 ГПК України, ч.ч. 4, 5 якої встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 ст.129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. 
Аналогічна позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 21.09.2021р. у справі № 925/932/20, від 04.06.2020р. у справі № 906/598/19.
Отже, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021р. у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021р. у справі № 912/1025/20).
Рішенням Господарського суду Запорізької області 23.09.2025 у справі № 908/1323/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП» задоволений частково. Стягнуто з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради в особі Правобережного відділу освіти департаменту освіти і науки Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП» суму 4 611 524 грн 28 коп. неустойки, а також суму 55 338 грн 29 коп. витрат зі сплати судового збору. 
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2026 рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 у справі № 908/1323/25 залишено без змін.
26.03.2026 Господарським судом Запорізької області видані відповідні накази про примусове виконання судового рішення у справі № 908/1323/25.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП» (стягувач) звернулось до Дніпровського відділу Державної казначейської служби України Запорізької області із заявою про виконання рішення у справі № 908/1323/25 від 23.09.2025 на підставі наказів, виданих 26.03.2026. 
У відповіді на запит ТОВ «ІНФІНІТІ ГРУП» від 07.04.2026 про надання інформації щодо стану виконання судового рішення, Дніпровським відділом Державної казначейської служби України Запорізької області листом від 09.04.2026 № 01-06-08/398 повідомлено, зокрема, наступне. 01.04.2026 зареєстрована заява ТОВ «ІНФІНІТІ ГРУП» про виконання судового рішення. За результатами розгляду документів по справі № 908/1323/25, керуючись пунктами 29, 31 Порядку № 845, Відділенням було направлено до боржника за поданими наказами суду відповідні запити щодо падання інформації стосовно рахунку, з якого має бути проведено безспірне списання шипів згідно з виконавчими документами по вказаній справі та вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення, і на період встановлення таких даних боржнику не проводились платежі за платіжними дорученнями боржника, крім платежів, зазначених у пункті 25 Порядку № 845. На запити Відділення боржником було надано листи із зазначенням відомостей щодо коду класифікації видатків бюджету за окремою програмою для забезпечення виконання рішень суду та пов`язаних із ними стягнень на 2025-2027 роки, затвердженої рішенням Запорізької міської ради від 17.12.2025 №17 і рахунку, з якого має проводитись безспірне списання коштів. Починаючи з дати надходження наказів суду по справі № 908/1323/25 на виконання і по сьогоднішній день у боржника за такими наказами відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунку) для виконання виконавчих документів по цій справі. Відповідно до Пункту 32 Порядку № 845 безспірне списання коштів з рахунків боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, здійснюється органами Казначейства з моменту відкриття відповідних асигнувань (надходження коштів на рахунок). Тому юридичні та фінансові зобов`язання станом на 10.04.2026 року не зареєстровані. Як тільки кошти надійдуть на рахунок Клієнта відразу буде проведена реєстрація зобов`язань та здійснено безспірне списання коштів. Також повідомлено, що Порядком № 845 не передбачено граничного терміну виконання виконавчих документів, боржниками за якими є органи місцевого самоврядування.
Позивач звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення у справі № 908/1323/25. 
Ухвалою від 25.08.2026 суддя Боєва О.С. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП» про зміну способу виконання рішення у справі № 908/1323/25 задоволено частково. Змінено спосіб виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2026 у справі № 908/1323/25 в частині стягнення з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, код ЄДРПОУ 37573094 (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39-Б) в особі Правобережного відділу освіти департаменту освіти і науки Запорізької міської ради (69096, м. Запоріжжя, вул. Сагайдачного Петра, буд. 1А, ідентифікаційний код ВП 37611401) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП», код ЄДРПОУ 33918351 (69006, м. Запоріжжя, б. Парковий, буд. 1-А) суми 4 611 524 (чотири мільйони шістсот одинадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн 28 коп. неустойки наступним чином: «Стягнути з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, код ЄДРПОУ 37573094 (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39-Б) в особі Правобережного відділу освіти департаменту освіти і науки Запорізької міської ради (69096, м. Запоріжжя, вул. Сагайдачного Петра, буд. 1А, ідентифікаційний код ВП 37611401) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП», код ЄДРПОУ 33918351 (69006, м. Запоріжжя, б. Парковий, буд. 1-А) суму 4 611 524 (чотири мільйони шістсот одинадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн 28 коп. неустойки, шляхом списання вищевказаних грошових коштів з відповідних рахунків Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 37573094, 69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39Б)». У задоволенні іншої частини заяви відмовити.
Згідно із ухвалою: 
Стягувач – ТОВ «ІНФІНІТІ ГРУП» у поданій заяві просить змінити спосіб виконання рішення суду у справі № 908/1323/25, шляхом списання грошових коштів (сум неустойки та судового збору) з відповідних рахунків юридичної особи – Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 37573094), яке відповідно до Положення виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів відповідно до бюджетного законодавства. 
Неможливість виконання рішення суду у визначений в рішенні спосіб заявник обґрунтовує відсутністю коштів у Правобережного відділу освіти департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, який є відокремленим структурним підрозділом департаменту освіти і науки Запорізької міської ради без права юридичної особи, і вказані обставини підтверджено позивачем наданими в матеріалами справи доказами. 
На підставі усього вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що відсутність коштів на рахунках Правобережного відділу освіти департаменту освіти і науки Запорізької міської ради для погашення заборгованості згідно з рішенням суду у даній справі №908/1323/25 є обставиною, що істотно ускладнює виконання даного рішення та робить його неможливим. При цьому, зміна способу виконання рішення у заявлений стягувачем спосіб, спрямована на забезпечення реального фактичного виконання без невиправданих затримок рішення суду у справі № 908/1323/25, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання в силу приписів ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 18, 326 ГПК України. 
Разом з тим, в матеріалах справи міститься супровідний лист Управління державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Запоріжжя Запорізької області «Про виконання рішення» від 21.05.2026 № 01-10-08/522, якими до суду повернутий оригінал наказу Господарського суду Запорізької області від 26.03.2026 у справі №908/1323/25 про стягнення з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради в особі Правобережного відділу освіти департаменту освіти і науки Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП» суми 55338 грн 29 коп. витрат зі сплати судового збору, з відмітками управління державної казначейської служби на зворотному боці оригіналу наказу про повне стягнення коштів згідно з платіжними інструкціями від 13.04.2026 № 8 та від 20.05.2026 № 12.
У зв`язку із фактичним виконанням рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 у справі № 908/1323/25 в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «ІНФІНІТІ ГРУП» суми 55 338,29 грн витрат зі сплати судового збору, підстави для зміни способу виконання рішення суду в цій частині відсутні. 
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви ТОВ «ІНФІНІТІ ГРУП» та зміну способу виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2026 у справі № 908/1323/25 в частині стягнення з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради в особі Правобережного відділу освіти департаменту освіти і науки Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП» суми 4 611 524 грн 28 коп. неустойки.
Після зміни способу виконання рішення, заявником заявлений розмір витрат на правову допомогу за вказаною заявою у сумі 10 000 грн. 
Між адвокатом Приладишевою Наталією Геннадіївною та позивачем 01.08.2026 укладений Договір про надання професійної правничої допомоги у справі № 908/1323/25.
Згідно з актом приймання-передачі виконаної роботи від 25.08.2026 за вказаним Договором підготовка та складання заяви про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення, підготовка матеріалів, представництво інтересів у суді склала 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Факт оплати послуг Позивачем підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 25/08 від 25 серпня 2026 року на суму 10 000 грн.
Приладишева Н.Г. приймала участь у судовому засіданні з розгляду заяви. 
Отже, позивач підтвердив відповідними доказами факт надання професійної правничої допомоги адвокатом у даній справі за вказаною заявою. 
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
У постанові від 31.05.2022 у справі №927/727/21 Верховний Суд сформував наступний висновок: «Судами з урахуванням відповідних законодавчих приписів та правових висновків, викладених у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/996/18, правильно відзначено, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено».
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1 та 2 статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
За правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21: Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права».
За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Надання правової допомоги відповідачу підтверджується матеріалами справи, зокрема: Договором та актами. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану роботу, закріпленому у статті 43 Конституції України. 
Аналогічну правову позиції викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.
Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/2685/19 від 08.04.2020.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 125 ГПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 126, частини п`ятої статті 127 та частини п`ятої статті 129 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.
Враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також добровільне не виконання Відповідачем рішення суду у даній справі та відсутність дій саме Відповідача щодо вконання рішення в частині, та критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, беручи до уваги часткове задоволення заяви, суд вважає, що 5 000 грн 00 коп. становлять співмірні і розумні витрати Відповідача на професійну правничу допомогу у даній справі, з урахуванням результату розгляду заяви про зміну способу виконання рішення суду в цій справі. 
Суд задовольняє заяву Позивача частково та стягує з Відповідача на користь Позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн 00 коп.
В іншій частині заяви суд відмовляє. 
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1323/25 задовольнити частково. 
2. Стягнути з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, код ЄДРПОУ 37573094 (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39-Б) в особі Правобережного відділу освіти департаменту освіти і науки Запорізької міської ради (69096, м. Запоріжжя, вул. Сагайдачного Петра, буд. 1А, ідентифікаційний код ВП 37611401) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ ГРУП», код ЄДРПОУ 33918351 (69006, м. Запоріжжя, б. Парковий, буд. 1-А), шляхом списання вищевказаних грошових коштів з відповідних рахунків Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 37573094, 69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39Б) 5 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили. 
4. В іншій частині заяви відмовити.
Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення може бути оскаржено.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового судового рішення.
Повне додаткове рішення складено та підписано 10.09.2026. 

Суддя А.О. Науменко