РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року 	справа № 580/9649/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
26.08.2025 позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою, де просить: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2022-2023 роки виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі спискі особового складу 18.01.2023;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022-2023, виходячи з грошового станом на день виключення зі списків особового складу 18.01.2023 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач подав до суду відзив на позов, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивач не набув відповідного права на отримання грошової компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки, як учасник бойових дій, оскільки його було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з призначенням на відповідну посаду та переведенням до нового місця служби - військової частини НОМЕР_2 . З огляду на те, що позивач не був звільнений зі служби, а був переведений, компенсація не могла бути виплачена відповідачем.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.
ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 з 20.10.2022 по 18.01.2023, має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД від 12.04.2019.
Відповідно до витягу з наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 10.10.2022 №769 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2022 №958 позивач 18.01.2023 здав справи та посаду і вибув до нового місця служби у 204 вузол комплексного технічного контролю, для подальшого проходження служби. 
У позовній заві позивач стверджує, що представник звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату йому грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022-2023 роки, відповідач відмовив у виплаті грошової компенсації за дні невикористаної щорічної додаткової відпустки, проте відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати зазначеної компенсації.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Відповідно до статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 8 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки".
Статтею 4 Закону України "Про відпустки" установлюються такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Положеннями пункту 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Відповідно до статті 16-2 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Таким чином позивач, як учасник бойових дій, має право на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
У свою чергу, абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що компенсація за всі невикористані дні відпустки, зокрема і додаткової, виплачується у разі звільнення з військової служби. Нарахування і виплата такої компенсації здійснюється за останнім місцем служби незалежно від місця її проходження на час набуття права на відпустку.
Як встановлено судом, позивач відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2022 №958 18.01.2023 справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, однак не був звільнений з військової служби.
Враховуючи те, що позивача було переведено/призначено на посаду до іншої військової частини і не звільнено з військової служби, а відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплата грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки проводиться у рік звільнення зі служби, у разі невикористання щорічної основної або додаткової відпустки, позовні вимоги є передчасними.
Тобто, в позивача виникне право на отримання грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної або додаткової відпустки, у разі їх наявності, при звільненні з військової служби.
З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову адміністративного позову відмовити.
Судові витрати не розподіляються.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».
Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене та підписане 14.07.2026.

Суддя 	Валентина ОРЛЕНКО