КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 362/1245/25
провадження № 22-ц/824/12887/2026
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗХ СТАР» до ОСОБА_1 про встановлення сервітуту, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шумило Наталії Миколаївни на ухвалу Васильківського районного суду міста Києва від 07 травня 2026 року в складі судді Кравченко Л. М.,
установив:

20.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЗХ СТАР» (далі - ТОВ «ВЗХ СТАР») до ОСОБА_1 про встановлення сервітуту, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Васильківського районного суду міста Києва від 07 травня 2026 року вказаний позов залишено без розгляду.
Суд першої інстанції виходив з того, що сторона позивача повторно не з`явилася у судове засідання, тим самим не проявляючи жодного інтересу до справи, представник позивача не був позбавлений можливості подавати будь-які заяви через систему "Електронний суд", засобами електронного чи поштового зв`язку, проте даних про поважність причин своєї неявки до суду не надав. 
28.05.2026 представник ОСОБА_1 - адвокат Шумило Н. М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Васильківського районного суду міста Києва від 07 травня 2026 року.
Своїх доводи мотивує тим, що пунктом третім частини першої статті 257 ЦПК України не зазначено про обов`язок суду постановити ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання. 
Посилається на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року у справі №990/147/23. 
На думку відповідача, в даній справі відбулось зловживання процесуальними правами з боку позивача, який за рахунок «штучного позову» тривалий час створював ілюзію судового спору. За таких умов судове провадження не може бути завершене лише через недобросовісні дії позивача, що залишає відповідача у стані абсолютної невизначеності.
З урахуванням обставин справи та стадії судового розгляду, бажання відповідача продовжувати розгляд справи, суд першої інстанції мав ухвалити рішення по суті справи.
23 червня 2026 року представник ТОВ «ВЗХ СТАР» - адвокат Фукс А. В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для залишення позовної заяви без розгляду. 
Як встановлено судом першої інстанції, представник позивача не з`явився у судові засідання, призначені на 13.03.3026, 18.03.2026 та 07.05.2026, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. При цьому будь-яких повідомлень про причини неявки суду, або заяв про розгляд справи за відсутності позивача чи його представника не надходило. 
Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для залишення позовної заяви без розгляду. 
Посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року у справі №990/147/23 не спростовує правильності висновків суду першої інстанції, оскільки наведена правова позиція не змінює імперативного характеру положень статей 223 та 257 ЦПК України та містить висновку про обов`язок суду продовжувати розгляд справи по суті за наявності встановлених законом підстав для залишення позову без розгляду. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Шумило Н. М. апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити.
Представник ТОВ «ВЗХ СТАР» - адвокат Фукс А. В. просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з огляду на таке.
Судом встановлено, що ТОВ «ВЗХ СТАР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення сервітуту, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Представник ТОВ «ВЗХ СТАР», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, тричі поспіль не з`явилась в судові засідання, призначені на 13.03.2026, 18.03.2026 та 07.05.2026, про причини своєї неявки суду не повідомила. 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 223 ЦПК України. 
Згідно із частиною п`ятою вказаної статті у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Наведена норма кореспондується з визначеним у пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України правилом, за яким суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.
Висновки, які викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року у справі №990/147/23, стосуються підстав для визначеного частиною п`ятою статті 205 та пунктом 4 частини першої статті 240 КАС України правового наслідку неявки представника позивача в судове засідання.
Так, відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно із частиною п`ятою вказаної статті у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.
До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
Наведена норма кореспондується з визначеним у пункті 4 частини першої статті 240 КАС України правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи в судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Аналіз зазначених норм вказує, що підставами для залишення позовної заяви без розгляду є: саме повторне неприбуття позивача (якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у судове засідання без поважних причин або неповідомлення про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також якщо відповідач не наполягає на розгляді справи по суті.
Тобто, вказані правові норми по іншому регулюють наслідки неявки в судове засідання позивача, які визначені частиною п`ятою статті 223 ЦПК України та пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, а тому вказана постанова суду касаційної інстанції не є релевантною до даних правовідносин. 
Доводи апеляційної скарги про те, що залишення позову без розгляду створює для відповідача стан невизначеності, а також про наявність у відповідача зацікавленості в ухваленні рішення по суті спору, не можуть бути підставою для незастосування судом прямо передбачених законом процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, адже оскаржувану ухвалу суд першої інстанції постановив з дотриманням норм матеріального та процесуального права, викладені в апеляційній скарзі твердження представника позивача не спростовують правильності висновків суду.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шумило Наталії Миколаївни залишити без задоволення.
Ухвалу Васильківського районного суду міста Києва від 07 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11.09.2026.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук