З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.07.2026 | Справа №607/3264/26 Провадження №2/607/3307/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі:
головуючого Ромазана В.В.
за участю секретаря Бойко О.В.
представникам позивача Альховської І.Б. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс», Позивач) звернулося до суду із позовомдо ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 , Відповідач), у якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № КК/98435 в сумі 36 873,71 грн та судові витрати у справі. 
В обґрунтування заявлених вимог, сторона Позивача зазначає, що між ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» укладено кредитний договір № КК/98435. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08 листопада 2023 року заборгованість за кредитним договором складала 24 435,86 грн, з яких: 6 148,16 грн – строкове тіло кредиту; 8 328,53 грн – прострочене тіло кредиту; 9 959,17 грн – прострочені відсотки. Згідно п.п. 4.1, 4.2 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 36,00%. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою, визначеною п. 4.1 Договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору. Також, Позивач зазначив, що 08 листопада 2023 року у правовідносинах здійснено заміну кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» на підставі договору факторингу. 12 грудня 2024 року рішенням №12/12/24-1 учасника ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» замінено найменування товариства на ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс». Загалом сума заборгованості Відповідача за вказаним кредитним договором складає складає 36 873,71 грн., яку позивач просить стягнути у свою користь. 

2.Стислий зміст відзиву та відповіді на відзив
Відповідач ОСОБА_1 своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, що передбачене статтею 178 ЦПК України, не скористалася.

3.Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.
У судовому засіданні представник позивача ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс», у режимі відеоконференції, Альховська І.Б. позов підтримала та просить його задовольнити із підстав викладених у ньому, не заперечила щодо ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

ІІ. Мотивувальна частина
1.Фактичні обставини, встановлені судом 
25 травня 2021 року АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 вчинено заяву-договір №26203021527432/980/РКО про надання комплексних банківських послуг, відповідно до якого, банк надає клієнту банківські послуги на умовах визначених заявою-договором та правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк», правилами користування банківськими платіжними картками АТ «Кредобанк», тарифами АТ «Кредобанк». Підписанням заяви-договору клієнт та додатку (додатків) до заяви-договору підтверджує, що ця заява-договір є заявою на відкриття поточного рахунку; запитом (заявою) клієнта на отримання споживчого кредиту.
25 травня 2021 року ОСОБА_1 вчинила Анкету-Заяву № 98435 на отримання ліміту по кредитній картці, у якій зазначила свої персональні дані, а також вказала бажану суму кредиту 15 000,00 грн, строк надання кредитного ліміту 36 місяців, процентна ставка 36%.
25 травня 2021 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено додаток про відкриття кредитної лінії № КК/98435 від 25 травня 2021 року до Заяви-Договору №26203021527432/980/РКО від 25 травня 2021 року, відповідно до умов якого відповідачу було встановлено кредитну лінію, в межах якої їй надано грошові кошти, відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, передбачені цим Додатками, Правилами та Тарифами.
За умовами договору максимальний ліміт кредитної лінії 200 000,00 грн, термін кредитної лінії до 24 травня 2024 року (включно), процентна ставка фіксована, 36% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 55.10 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника 247 383,33 грн.
Відповідно до п. 1.3.2.7.3 кредитного договору клієнт зобов`язаний повністю погасити заборгованість за кредитом (кредитами), виданими в межах кредитної лінії, процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими кредитним договором не пізніше терміну, вказаного у п. 1.3.2.2 цього додатку або впродовж строку, передбаченого у п. 1.3.2.7.5 цього додатку.
Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по її особових рахунках, відкритих на виконання вказаного кредитного договору, з 26 травня 2021 року по 07 листопада 2023 року, сформованою 09 травня 2026 року АТ «Кредобанк», з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримала кредитні кошти, користувалася ними та частково здійснювала погашення заборгованості, яка виникла у неї за кредитним договором.
08 листопада 2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» укладено договір факторингу із відступлення грошової вимоги за кредитним договором та прав за забезпечувальним договором.
Згідно з додатком № 1 до договору факторингу АТ «Кредобанк» відступило ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №КК/98435 від 25 травня 2021 року у загальному розмірі 24 435,86 грн.
12 грудня 2024 року рішенням № 12/12/24-1 змінено найменування ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» на ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс».
Як зазначено у розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс», за ОСОБА_1 обліковувалась заборгованість за кредитним договором станом на 08 листопада 2023 року у розмірі 24 435,86 грн, з яких: 6 148,16 грн - заборгованість за тілом кредиту строкова, 8 328,53 грн - заборгованість за тілом кредиту прострочена; 9 959,17 грн - заборгованість за відсотками прострочена. Станом на 31 грудня 2025 року позивач вказав, що у Відповідача обліковується заборгованість у розмірі 36 873,71 грн., із яких 12 437,85 грн - сума додатково нарахованих відсотків за період з 08 листопада 2023 року по 31 грудня 2025 року.
26 січня 2026 року позивачем направлено на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), у редакції на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК україни).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК України).
За змістом частин 1-2 статті 1056–1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Суд, проаналізував зміст спірних правовідносин та встановив, що 25 травня 2021 року між первісним кредитором - АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про відкриття кредитної лінії № КК/98435 у письмовій формі. При цьому відповідач заповнила Анкету-заяву та Додаток про відкриття кредитної лінії, погодилася із умовами зазначеними у них на отримання кредиту, які вважала зручними для себе, та у подальшому підтверджувала сплату процентів, у визначеному сторонами розмірі.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс», як набувача права вимоги до цього боржника, на підставі Договору факторингу від 08 листопада 2023 року.
Про виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем свідчить та обставина, що кошти, передбачені даним кредитним договором – тіло кредиту, надійшли в розпорядження ОСОБА_1 на належний їй банківський рахунок та остання, як позичальник тим самим не заперечувала умов договору, не надала суду доказів на спростування факту отримання нею кредитних коштів.
Відтак, суд доходить до переконання, що вимоги позивача до відповідача у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту: строкова у розмірі 6148,16 грн. та прострочена у розмірі 8328,53 грн., а також заборгованість за відсотками у розмірі 9959,17 грн., нарахованих у межах строку кредитування є підставними та підлягають до задоволення у цій частині вимог.
Щодо вимог позивача про стягнення із Відповідача нарахованих відсотків за період з 08.11.2023 по 31.12.2025 у розмірі 12437,85 грн. суд зазначає наступне. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово ( у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16) звертала увагу на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Подібний за змістом висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.
Сторони під час укладення кредитного договору погодили всі його істотні умови, зокрема строк кредитування, який встановлено до 24 травня 2024 року. 
Таким чином, відсотки за користування кредитом, у тому числі після відступлення права вимоги могли бути нараховані Відповідачу лише за період з 08 листопада 2023 року по 24 травня 2024 року. 
Таким чином, виходячи із суми основного боргу по тілу кредиту, який складає 14 476,69 грн. (6148,16+8328,53), а також процентної ставки, визначеної умовами кредитного договору - 36 % річних та кількості днів користування кредитом, який складає 199 днів, розмір таких процентів за період з 08.11.2023 по 24.05.2024, у межах строку кредитування буде складати 2 835,74 грн.
При цьому, суд вважає, що вимоги Позивача у частині стягнення з відповідача відсотків за період з 25 травня 2024 по 31 грудня 2025 року, нарахованих із суми боргу 24435,86 грн. у яку безпідставно включено заборгованість по відсотках на суму 9959,17 грн., не підлягають задоволенню, оскільки останні нараховані після закінчення терміну строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до основних засад цивільного судочинства - змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, в якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
Суд, дослідивши та оцінивши докази, а також у їх сукупності доходить до переконання про часткове задоволення позову шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» заборгованість за кредитним договором №КК/98435 від 25 травня 2021 року у розмірі 27 271,60 грн., з яких: 6 148,16 грн - заборгованість за тілом кредиту строкова, 8 328,53 грн - заборгованість за тілом кредиту прострочена; 9 959,17 грн - заборгованість за відсотками прострочена; 2 835,74 грн - сума нарахованих відсотків за період з 08 листопада 2023 року по 24 травня 2024 року, в межах строку договору. У решті вимог, слід відмовити із наведених вище підстав.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено на 73,96%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 969,11 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
В обґрунтування понесених судових витрат представник позивача надав: договір про надання правничої допомоги №06/01/2026 від 06 січня 2026 року та акт наданих послуг №1 до договору про надання правничої допомоги, згідно якого вартість наданих послуг становить 6 000,00 грн.
За таких обставин, враховуючи складність справи, обсяг наданої адвокатом правничої допомоги, заявлений розмір витрат, суд вважає, що до стягнення з відповідача ОСОБА_1 підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 437,60 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 28, 76-82, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :
Позовну заявуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути ізОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум фінанс» заборгованість за кредитним договором КК/98435 від 25.05.2021 в розмірі 27 271 (двадцять сім тисяч двісті сімдесят одну) грн. 60 коп., понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1969 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 11 коп., а також витрати пов`язані із наданням правничої допомоги у розмірі 4 437 (чотири тисячі чотириста тридцять сім) грн.. 60 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.
У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.
Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Повний зміст судового рішення складено 21.07.2026. 

Дані про учасників справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум –фінанс», місцезнаходження: 79026, Львівська область, місто Львів, вул.Академіка Лазаренка, 4, каб.4, ЄДРПОУ 43231894. 
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
Головуючий суддя | В. В. Ромазан