Справа № 689/321/26
2/689/367/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року селище Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В., 
з участю: секретаря судового засідання - Лебеденко О.М.,
представника відповідача - адвоката Чухась М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в селищі Ярмолинці цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 22 грудня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем, ОСОБА_1 , укладено договір про споживчий кредит № 101963588. Згідно умов договору Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в сумі 5000 грн. із сплатою процентів в розмірі 2, 1 % на день на строк 15 днів. Зазначив, що вказаний договір укладено на підставі вимог ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». 26 квітня 2024 року укладено договір факторингу № 107-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101963588. В подальшому відповідач, всупереч умовам Кредитного договору; ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610; 612 ЦК України, порушив вищевказані умови Кредитного договору і не повернув в повному обсязі кредити Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами Кредитного договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за Договором № 101963588 відповідно до розрахунку заборгованості становить 17 775 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 5 000 грн., заборгованість за відсотками - 11 925 грн., заборгованість за комісією за видачу кредиту - 850 грн. Позивач також просив суд стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн., з урахуванням укладення договору про правову допомогу з АО «АПОЛОГЕТ» від 1 липня 2025 року.
До початку розгляду справи по суті від представника відповідача 22 квітня 2026 року надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що позовні вимоги позивача відповідач не визнає. Ствердила суду, що позивачем не надано належних і допустимих доказів перерахування кредитних коштів в сумі 5 000 грн. відповідачу; позивачем не доведено укладення договору сторонами, а надана копія не містить та не підтверджує волю відповідача ні на створення електронного ідентифікатора, ні на укладення такого договору. Надані копії документів не містять підпису відповідача. В матеріалах справи відсутні докази щодо погодження відповідачем ставки кредиту, строку кредитування, інших умов кредитного договору. Також зазначила, що нарахування відсотків (2, 3 % в день) є несправедливими в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім цього, вказала, що нарахування комісії суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (а.с. 63-65).
22 липня 2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 94-96).
Ухвалами Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року та від 29 квітня 2026 року зобов`язано Акціонерне Товариство «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570, адреса: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, 1Д) надати суду інформацію про надходження на рахунок банківської картки НОМЕР_1 коштів в розмірі 5000 грн. в період з 22 грудня 2023 року по 29 грудня 2023 року (а.с. 53, 78).
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Просив задоволити позов.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. 
Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Суду повідомила, що позивач не довів належними і допустимими доказами укладення кредитного договору та надання кредиту відповідачу. Зазначила, що договір про споживчий кредит та анкета-заява на кредит містять істотні суперечності. А одноразовий ідентифікатор наданий відповідачу на 11 годин пізніше, ніж підписаний договір. Комісія за видачу кредиту не нараховується згідно Закону України «Про захист прав споживачів». Заява на отримання кредиту, анкета-заява на кредит, додаткові контактні дані позичальника не підписані відповідачем. Тобто, в порушення ст.. 207 ЦК України позивачем не доведено укладення договору про кредит. Заперечила також щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки не надано доказів сплати витрат на правову допомогу, послуги адвоката є недоведеними, відповідач є особою з інвалідністю 2-ї групи.
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково.
Судом встановлено, що 22 грудня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 101963588. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000.00 грн. П. 1.3. договору передбачає, що кредит надається строком на 105 днів з 22 грудня 2023 року. П. 1.3.1. зазначає, що пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 06.01.2024р. П. 1.3.2. Договору передбачає, що поточний період складає 90 днів, що настає з наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 05.04.2024р. Згідно із п. 1.5.1. Договору комісія за надання Кредиту 850 грн., яка нараховується за ставкою 17.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 1575 грн., які нараховуються за ставкою 2.10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 1.5.3. Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 10 350 грн., які нараховуються за ставкою 2.30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Відповідно до п. 4.3. Договору Кредитодавцець на свій розсуд може не застосовувати жодного виду відповідальності, передбаченого п.п. 4.1., 4.2. цього Договору, застосувати один з них або всі одночасно. Вимога(и) Кредитодавця про сплату вказаних процентів та/або пені Позичальником вважається здійсненою(ими), якщо заборгованість зі сплати процентів та/або пені відображена в Особистому кабінеті Позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення тощо). Ця обставина підтверджується копією договору про споживчий кредит № 101963588 від 22.12.2023 р., анкетою-заявою на кредит та графіком платежів за договором про споживчий кредит (а.с. 7-15).
Згідно із довідкою ТОВ «МІЛОАН» від 10 вересня 2025 року ОСОБА_1 уклав договір про споживчий кредит шляхом підписання одноразовим ідентифікатором 309878, який 22 грудня 2023 року о 18 год. 48 хв. був відправлений на його номер телефону - НОМЕР_2 (а.с. 14 зворот).
Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 101963588 від 22 грудня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» станом на 12 лютого 2026 року становить 17 775 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 5 000 грн., заборгованість за відсотками - 11 925 грн., заборгованість за комісією за видачу кредиту - 850 грн. (а.с. 17, зворот).
Випискою по рахунку ОСОБА_1 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 29 квітня 2026 року на виконання ухвали суду від 29.04.2026р. підтверджується та обставина, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовану карту № НОМЕР_3 (IBAN ( НОМЕР_4 ), на який в період 22 грудня 2023 року надійшли грошові кошти в сумі 5 000 грн. (а.с. 86-87).
26 квітня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та ТОВ «МІЛОАН» було укладено договір відступлення прав вимоги № 107-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101963588 від 22 грудня 2023 року. Ця обставина підтверджується копією договору факторингу № 107-МЛ/Т від 26.04.2024р. (а.с. 18-23), копією Реєстру боржників (додаток № 1 до Договору № 107-МЛ/Т від 26.04.2024р.), копією Акту приймання-передачі Реєстру боржників (Додаток № 2), копією Акту повернення Права вимоги за Договором № 107-МЛ/Т (Додаток № 3), копією Акту приймання-передачі Документації Боржників (Додаток № 5), копією гарантійного листа (Додаток № 6), копією Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 29 липня 2024 року (а.с. 24-28), копією платіжної інструкції в національній валюті про оплату згідно Договору відступлення права вимоги № 107-МЛ/Т від 26.04.2024р. (а.с. 29), копією витягу з Реєстру Боржників (а.с. 29 - зворот). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 101963588 від 22 грудня 2023 року.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.
Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. ст. 641, 644 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту.
Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви.
Верховний Суд у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 зазначив, що: «З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення».
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Станом на сьогоднішній день заборгованість за тілом кредиту в сумі 5000 грн. відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами в порядку, передбаченому 1.5.2. Договору, не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови договору.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 в п.п. 26-30 зробила наступні правові висновки: «Відповідно до пункту 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. Поняття зобов`язання належить до фундаментальних понять доктрини цивільного права. Розумне тлумачення законодавства можливе лише з врахуванням правової природи зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)».
Відповідно до п. 15. ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_1 , є особою з інвалідністю 2 групи і ветераном війни - особою з інвалідністю внаслідок війни (а.с. 71-73).
Отже, оскільки згідно п. 15. ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом відповідачу не нараховуються, тому у задоволенні позову в частині стягнення простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 11 925 грн. слід відмовити.
Твердження представника відповідача у відзиві про те, що позивачем не доведено факт перерахування відповідачу грошових коштів та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за кредитним договором, суд до уваги не бере та відхиляє.
Так, перерахування відповідачу грошових коштів в сумі 5000 грн. відповідно до умов кредитного договору № 101963588 від 22.12.2023р. первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» підтверджується належними і допустимими доказами, якими є: платіжне доручення 79096255 від 22 грудня 2023 року ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 16) та лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування на карту відповідача № НОМЕР_3 (IBAN ( НОМЕР_4 ) 22 грудня 2023 року грошових коштів в сумі 5 000 грн. (а.с. 86-87).
Наявність заборгованості за кредитним договором у відповідача перед позивачем в розмірі 5 850 грн. підтверджується належними і допустимими доказами, якими є: відомість про щоденні нарахування та погашення ТОВ «МІЛОАН» станом на 5 квітня 2024 року (а.с. 16-17), виписка з особового рахунка за Кредитним договором № 101963588 від 22 грудня 2023 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (а.с. 17 зворот).
Власного розрахунку відповідач суду не надав в порушення приписів ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України.
Суд відхиляє та не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що комісія в сумі 850 грн. нарахована незаконно, оскільки зазначене положення кредитного договору суперечить ч.ч. 1, 2 ст. 11 та ч, 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Так, відповідно до п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 850 грн., яка нараховується за ставкою 17.00 відсотків від суми кредиту одноразово, а згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 у п. 31.18. зробила наступний правовий висновок, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Отже, нарахування комісії в сумі 850 грн. відповідно до п. 1.5.1. Договору не суперечить чинному законодавству України.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Окремого позову про визнання недійсним п. 1.5.1. Договору відповідач суду пред`являв. 
Також не пред`являв позовних вимог відповідач і щодо визнання недійсними положень Договору про споживчий кредит в частині пролонгації (п. 2.3. Договору).
Отже, пункт п. 2.3. Договору є чинним.
Доводи представника відповідача про те, що відповідач не укладав із ТОВ «МІЛОАН» жодних договорів як в електронній, так і в письмовій формах, не підписував договір суд розцінює критично та відхиляє.
Як встановлено судом, відповідно п. 6.1. Договору цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. 
Варто зауважити, що Кредитний договір № 101963588 був укладений Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в свою чергу ТОВ «МІЛОАН» підписали даний договір за допомогою КЕП. КЕП і використання одноразового ідентифікатора є електронними підписами в розумінні Закону України «Про електронну комерцію», тому в даному випадку не порушено вимог щодо підписання Кредитного договору № 101963588.
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно п. 6.2 Кредитного договору № 6842718, розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (8М8) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього Кредитного договору електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у 8М8-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки 8М8-повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). На Договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення Договору. Після укладення цей Кредитний договір надається (надсилається) Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. За зверненням Позичальника Товариство може повторно надати (надіслати) укладений кредитний договір на електронну скриньку Позичальника та/або виготовити і надіслати на поштову адресу Позичальника засвідчену Кредитодавцем копію цього договору в паперовому вигляді, за письмовим зверненням Позичальника.
Отже, Відповідач та ТОВ «МІЛОАН» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Отже, порушення п. 6 Договору судом не вбачається, договір підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 309878 (а.с. 7-12).
А відповідно до п. 6.5. Договору цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Крім цього, представником відповідача не надано суду жодних належних і допустимих доказів того, що відповідачем не підписано Додатки № 1 - № 3 до Договору (а.с. 13-15).
Твердження відповідачки про те, що денна процентна не узгоджується із вимогами приписів Закону України «Про захист прав споживачів» суд відхиляє.
Так, судом встановлено, що Договір про споживчий кредит укладено 16 січня 2024 року. а підставі ч. 5 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-9, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1 %.
Також доповнено Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 17 в наступній редакції:
«17. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
протягом перших 120 днів - 2,5 %;
протягом наступних 120 днів - 1,5 %.»
Національний банк України надав роз`яснення щодо виконання окремих вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», вих.№ 14-0004/3433.
В абзаці 3 розділу 2 вищевказаних роз`яснень визначено, що перехідний період за договорами, укладеними протягом Перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом Перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом Перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення Перехідного періоду.
Національний банк України надав додаткові роз`яснення по цьому ж питанню за вихідним №14-0004/12097 але з більш детальним інформуванням.
Відповідно в другому розділі останніх роз`яснень Національний банк України надав інформацію щодо максимального розміру денної процентної ставки в якому зазначив наступне:
«Відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20.08.2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати:
протягом перших 120 днів - 2,5 %;
протягом наступних 120 днів - 1,5 %).
На підставі частини п`ятої статті 8 Закону про споживче кредитування починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто з 21.08.2024, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону про споживче кредитування не може перевищувати 1%.
Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону про споживче кредитування встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.
Отже, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).
Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до частини 3 статті 8 Закону «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі.
Так, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (частини перша та третя статті 653 ЦК України).
Таким чином, у разі внесення змін до договору про споживчий кредит в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону про споживче кредитування щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до договору про споживчий кредит.»
Договір про споживчий кредит № 6842718 (далі - Кредитний договір) був укладений сторонами 22.12.2023, не враховуючи пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про споживче кредитування», адже на той момент зміни у законодавстві ще не набули чинності.
За загальним правилом, Закон зворотної дії у часі не має.
Пунктами 1.5.2, 1.5.3 Кредитного договору встановлено, що в пільговий період денна процентна ставка становить 2,10%, а в поточний період 2,30%.
Тобто, на момент укладання Кредитного договору законодавством України було встановлено максимальний розмір денної процентної ставки в 2,5%. Отже, враховуючи вищевикладене денна процентна ставка передбачена Кредитним договором відповідає умовам Закону України «Про споживче кредитування».
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У позові представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.
На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 1 липня 2025 року, ордер адвоката Усенка Михайла Ігоровича, Акт наданих послуг № Д/17574 від 12 лютого 2026 року, детальний опис наданих послуг до Акту № Д/17574 від 12.02.2026р. Відповідно до п. 3 Акту наданих послуг від 12 лютого 2026 року сума наданих послуг відповідно до договору складає 8 000 грн. (32-35).
У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Так, позивачем надано суду належні і допустимі доказів, які свідчать про надання професійної правничої допомоги адвокатом Усенком М.І. по цивільній справі № 689/321/26 про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором.
Судом встановлено, що позовна заява, клопотання про витребування доказів, клопотання про розгляд справи зам відсутності представника відповідача, подані та підписана представником позивача - адвокатом Усенком Михайлом Ігоровичем (а.с. 1-5, 43).
Отже, відповідно до припису п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України представником позивача надано суду докази того, що адвокат Усенко М.І. надавав наступні послуги позивачу, які перелічені в детальному описі наданих послуг (а.с. 34 зворот): 
Таким чином, представником позивача надано докази надання адвокатом Усенком М.І. позивачу професійної правничої допомоги по даній справі, а також дійсність понесених витрат на правничу (правовому) допомогу в розмірі 8000 грн.
У зв`язку із зазначеним, суд не бере до уваги та відхиляє клопотання представника відповідача від 22 липня 2026 року про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки її доводи не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду даної справи.
Зазначені витрати в розмірі 8 000 грн. відповідають критерію реальності адвокатських витрат, є дійсними та потрібними, а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини цієї справи.
Таким чином, необхідно стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок № 1, корпус № 28; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 35234236; НОМЕР_6 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість за кредитним договором № 101963588 від 22 грудня 2023 року в розмірі 5 850 грн. (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень), з яких: 5 000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 850 грн. - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, позов задоволено на 32, 91 % (5 850 грн. * 100 % : 17 775 грн.), а відповідач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому позивачу слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України судовий збір в розмірі 876, 20 грн. (32, 91 % * 2 662, 40 грн. : 100 %).
Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов позивача задоволено на 32, 91 %, тому відповідно до припису п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок № 1, корпус № 28; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 35234236; НОМЕР_6 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 632 грн. 80 коп. (8 000 грн. * 32, 91 % : 100 %).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок № 1, корпус № 28; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 35234236; НОМЕР_6 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість за кредитним договором № 101963588 від 22 грудня 2023 року в розмірі 5 850 грн. (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень), з яких: 5 000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 850 грн. - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Компенсувати позивачу, ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок № 1, корпус № 28; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 35234236; НОМЕР_6 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614), з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 876 грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок № 1, корпус № 28; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 35234236; НОМЕР_6 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 632 грн. 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення суду виготовлений 23 липня 2026 року.

Суддя А.В. Кульбаба