Справа №522/13608/26
Провадження №2-а/522/381/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року         м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючої – судді Косіциної В.В.,
за участі секретаря судового засідання – Гресько Б.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
14 липня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якій позивач просить суд скасувати постанову ГУ ДМС України в Одеській області від 06.07.2026 №ПН МОД 013229 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення – закрити.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою суду від 15 липня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – залишено без руху та надано строк для усунення недоліки.
21 липня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 22 липня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 25 серпня 2026 року. Витребувано в ГУ ДМС України в Одеській області належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 та матеріали справи про адміністративне правопорушення.
27 липня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від ГУ ДМС в Одеській області надійшов відзив, у якому відповідач заперечував проти задоволення позову, просив відмовити.
04 серпня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.
У судове засідання, призначене на 25 серпня 2026 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що текст рішення буде проголошено 26 серпня 2026 року.
 Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Державної міграційної служби України з письмовою заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (ОС №2024ОD0031).
07 квітня 2025 року заступником начальника Головного управління ДМС України в Одеській області затверджений висновок по справі №2024OD0031 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Рішенням ДМС України від 19.05.2025 №23-25 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 .
Вказані обставини підтверджуються рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року у справі №420/18536/25, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2026 року.
Оскільки позивачка перебувала у процедурі розгляду заяви про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, остання була документована довідкою про звернення за захистом №014172, термін дії якої неодноразово продовжувався до 10 червня 2026 року, що підтверджується змістом довідки.
ОСОБА_1 неодноразово оскаржувала постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі №420/18536/25.
Ухвалою КАС ВС від 27 квітня 2026 року касаційну скаргу було повернуто особі, яка її подала.
Ухвалою КАС ВС від 26 травня 2026 року касаційну скаргу було повернуто особі, яка її подала.
Ухвалою КАС ВС від 30 червня 2026 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в інтересах яких діє представник – адвокат Соколов Дмитро Сергійович, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 у справі №420/18536/25.
У зв`язку із відкриттям касаційного провадження, 06 липня 2026 року ГУ ДМС в Одеській області було документовано ОСОБА_1 новою довідкою про звернення за захистом в Україні №014611, строком дії до 06.10.2026.
06 липня 2026 року головним спеціалістом УПШЗСІ ГУ ДМС в Одеській області – Павловою Анною Марківною було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №013138, відповідно до якої 06 липня 2026 року у м. Одесі, вул. Преображенська, 64, встановлено, що громадянка Узбекистану – ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.203 КУпАП, а саме, проживала на території України за документом (довідка №014172), термії дії якої закінчився 10 червня 2026 року.
Протоколом про накладення адміністративного стягнення від 06.07.2026 серії ПН МОД №013229 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 06 липня 2026 року у м. Одесі, вул. Преображенська, 64, встановлено, що громадянка Узбекистану – ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.203 КУпАП, а саме, проживала на території України за документом (довідка №014172), термії дії якої закінчився 10 червня 2026 року.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.
Відповідно до п. 3.2 наказу МВС «Про затвердження Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» від 07.09.2011 № 649 у день отримання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає заявникові під підпис у журналі реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні (додаток 4) довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до зазначеного журналу. Довідка видається строком на один місяць.
Пунктом 4.7 розділу 4 Правил № 649 встановлено, що у разі використання особою права на оскарження уповноважена посадова особа територіального органу ДМС до прийняття рішення за скаргою залишає на зберігання документи, що посвідчують особу заявника, та інші надані заявником документи, про що робиться відмітка в розписці про зберігання документів. Строк дії довідки про звернення за захистом в Україні продовжується територіальним органом ДМС на три місяці. Підставою для продовження строку дії зазначеної довідки є копія скарги на рішення територіального органу ДМС з підтверджуючими документами її відправлення або у випадку оскарження в судовому порядку - копія позовної заяви з відміткою (штампом) суду про її прийняття або копія ухвали суду про відкриття провадження у справі або належним чином оформленої судової повістки. Подані документи належним чином долучаються до особової справи.

У випадку оскарження рішення в судовому порядку подальше тримісячне продовження строку дії довідки про звернення за захистом в Україні здійснюється після отримання письмової інформації про стан розгляду справи в суді від юридичної служби територіального органу ДМС. Про продовження строку дії зазначеної довідки уповноважена посадова особа територіального органу ДМС заносить відповідні відомості до журналу реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні.
Згідно відомостей з підсистеми Електронний суд, Державна міграційна служба України має зареєстрований електронний кабінет, дата реєстрації кабінету – 19.10.2021.
До позовної заяви долучено копію касаційної скарги, поданої через підсистему ЕС 11 червня 2026 року, на підставі якої, 30.06.2026 було відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в інтересах яких діє представник – адвокат Соколов Дмитро Сергійович, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 у справі №420/18536/25.
У п.24 рішення ВРП «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» від 17.08.2021 року № 1845/0/15-21 вказано, що підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.
Згідно п.29 рішення, у випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.
Також, до позовної заяви долучено копію квитанції про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС №7498494, зі змісту якого вбачається, що касаційна скарга від 11.06.2026 у справі №420/18536/25 була доставлена до електронного кабінету ДМС України 11 червня 2026 року.
Тобто, ДМС у встановленому законом порядку отримало копію касаційної скарги, а тому, було його уповноважені особи повинні були усвідомлювати той факт, що процедура отримання позивачкою статусу біженця або особи, що потребує додаткового захисту – не завершена.
Касаційна скарга у від 11.06.2026 у справі №420/18536/25 була зареєстрована Верховним Судом 11.06.2026 про що свідчить відмітка про дату надходження заяви на офіційному веб-сайті Судової влади України та звіт передачі справи раніше визначеному складу суду.
Згідно Положення про автоматизовану систему документообігу суду, результатом автоматизованого розподілу судових справ є протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідного суду (додаток 1), що автоматично створюється автоматизованою системою.
Протокол автоматизованого розподілу справи між суддями є документом, що підписується уповноваженою особою з подальшим його доставленням до електронного кабінету учасників справи.
Зазначене свідчить про те, що ДМС України був обізнаний про те, що ОСОБА_1 ініціювала повторне касаційне оскарження рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду. При цьому, підстав вважати, що така касаційна скарга не була прийнята (зареєстрована) Верховним Судом не було, оскільки був проведений автоматизований розподіл справи між суддями, що безумовно свідчить про те, що Верховний Суд прийняв (зареєстрував) таку касаційну скаргу.
Указом Президента України від 11 травня 2023 року № 273/2023 схвалено Комплексний стратегічний план реформування органів правопорядку як частини сектору безпеки і оборони України на 2023-2027 роки. Стратегічний план має на меті підвищити пріоритетність реформування органів правопорядку як частини сектору безпеки і оборони, забезпечити його модернізацію й приведення у відповідність із стандартами, яких повинна досягти Україна на шляху до членства у ЄС.
Одним із завдань є комплексна цифрова трансформація.
ДМС України є органом правопорядку, оскільки, здійснює відповідно до закону державний контроль за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, притягає порушників до адміністративної відповідальності.
Суд також виходить із того, що в сучасному світі відбувається активна цифровізація та діджиталізація органів державної влади, при цьому, ДМС України не виключення.
Надсилання процесуальних документів до Верховного Суду в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеного за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.
Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду з позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через «Електронний кабінет».
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 9901/335/20 (провадження № 11-361заі20).
Факт прийняття (реєстрації) 11.06.2026 касаційної скарги ОСОБА_1 додатково можна було перевірити також через офіційний веб-сайт Судової влади України.
Отже, ГУ ДМС України в Одеській області було обізнано про подання касаційної скарги втретє 11.06.2026, а строк дії довідки про звернення за захистом в Україні спливав 10.06.2026.
У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що саме по собі подання касаційної скарги є недостатнім.
Проте, суд зауважує що позивач особисто звертався до відповідача із заявою про продовження строку дії довідки 06.07.2026, коли дізнався про відкриття касаційного провадження.
При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови вбачається, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є: м. Одеса, вул. Преображенська, 64.
Суд звертає увагу на те, що за зазначеною адресою знаходиться Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області. Зазначене свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова складені у приміщенні ГУ ДМС України в Одеській області в день подання позивачем копії ухвали Верховного Суду про відкриття касаційного провадження та видачі нової довідки про звернення за захистом в Україні.
Як вже було зазначено, пунктом 4.7 розділу 4 Правил № 649 встановлено, що у разі використання особою права на оскарження уповноважена посадова особа територіального органу ДМС до прийняття рішення за скаргою залишає на зберігання документи, що посвідчують особу заявника, та інші надані заявником документи, про що робиться відмітка в розписці про зберігання документів.
При цьому, на ДМС України покладено повноваження, пов`язане із притягненням до адміністративної відповідальності осіб, що порушили міграційне законодавство.
Стаття 6 Конвенції та повний спектр передбачених нею процесуальних прав, які гарантують право на справедливе судочинство, не застосовуються до процедури надання притулку або процедури видворення. Проте застосовується стаття 13 Конвенції, яка гарантує право на ефективні засоби правового захисту.
Європейський суд неодноразово наголошував, що людина повинна мати достатньо інформації про процедуру надання притулку, якої необхідно дотримуватися. Це вимагає наявності надійної системи комунікації між органами влади й шукачами притулку. Крім того, людина повинна мати ефективний доступ до такої процедури. Це, у свою чергу, може вимагати наявності перекладачів і доступу до юридичної допомоги.
Оцінюючи доступ заявників до ефективних засобів правового захисту, Європейський суд, як правило, розглядає внутрішню систему в цілому. Він установив, що: «Навіть у випадку, коли один засіб правового захисту сам по собі не повною мірою відповідає вимогам статті їм може відповідати сукупність засобів, передбачених внутрішнім законодавством» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гебремедін проти Франції» (Gebremedhin [Gaberamadhien] v. France), 25389/05, ЄСПЛ 2007-II.).
Ефективний засіб правового захисту має бути доступним як на законодавчому рівні, так і на практиці (Рішення ЄСПЛ у справі «М.С.С. проти Бельгії та Греції» (M.S.S. v. Belgium and Greece [GC]), 30696/09, ЄСПЛ 2011 р.).
Компетентний національний орган не обов`язково має бути судовим. Проте його правомочність і гарантії будуть братися до уваги під час розгляду ефективності засобу правового захисту. Такий національний орган повинен бути незалежним, проводити пильну й сувору перевірку клопотання про надання притулку, а також розглядати справу по суті.
Особлива увага приділяється швидкості реалізації засобів правового захисту, оскільки довгі затримки й надмірна тривалість можуть зменшувати їхню ефективність (Рішення ЄСПЛ у справі «Де Соуза Рібейро проти Франції» (De Souza Ribeiro v. France [GC]), 22689/07, ЄСПЛ 2012 р.).
Стаття 13 також вимагає автоматичної призупиняючої дії засобу правового захисту іншими словами, заплановане видворення має бути призупинено до прийняття остаточного рішення (Рішення ЄСПЛ у справі «Чонка проти Бельгії» (Иonka v. Belgium), 51564/99, ЄСПЛ 2002-I, і рішення ЄСПЛ у справі «Гебремедін проти Франції» (Gebremedhin [Gaberamadhien] v. France), 25389/05, ЄСПЛ 2007-II.).
ДМС України в Одеській області будучи органом, уповноваженим на продовження строку дії довідки у зв`язку із судовим оскарження ОСОБА_1 рішення ДМС, першочергово прийняв рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а після того ж дня вирішив питання про видачу нової довідки.
Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Конструкція зазначеної статті вказує нам на те, що будь-яка людина без національної або громадянської приналежності це найвища соціальна цінність.
Зазначеною постановою ДМС України в Одеській області нівелював норму статті 3 Конституції України, відповідно до якої людина це найвища соціальна цінність, та замість того, аби сприяти реалізації законних прав та інтересів позивача, прийняв рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Суд вважає, що прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності до вирішення питання про продовження строку дії довідки, на думку суду порушує встановлене ЄКПЛ право позивача на ефективний правовий захист, не відповідає принципу правової визначеності та верховенству права в цілому.
Твердження відповідача про те, що позивачу слід було подати касаційну скаргу з відміткою суду про її отримання є безпідставним, адже функціонує система ЕСІТС з підсистемою «Електронний суд», де відповідач отримав і касаційну скаргу і протокол авторозподілу (повторної передачі раніше визначено складу суду), який означає те, що касаційна скарга була зареєстрована 11.06.2026, тобто до закінчення строку дії довідки.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04, пункт 70) Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він зазначив, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Не врахування у наказі «Про затвердження Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» від 07.09.2011 функціонування підсистеми Електронний суд не має покладати на сторону додаткових ризиків.
За таких обставин, висновки ГУ ДМС України в Одеській області викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення від 06.07.2026 серії ПН МОД №013229 про те, що ОСОБА_1 проживає на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні на момент прийняття оскаржуваної постанови були передчасними, оскільки, ГУ ДМС України в Одеській області належним чином не вирішило питання про наявність або відсутність підстав для продовження строку дії попередньої довідки.
Відповідно до наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України» від 28.08.2013 № 825, складати протоколи про правопорушення та протоколи про затримання, а також у передбачених законодавством випадках доставляти осіб, які порушили правила перебування в Україні та транзитного проїзду через її територію, у приміщення ДМС, її територіальних органів і територіальних підрозділів, до поліції, до пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, мають право уповноважені посадові особи головних управлінь (управлінь) ДМС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, які є державними службовцями (далі - уповноважені посадові особи).
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №013138 вбачається, що його було складено головним спеціалістом Павловою Анною Марківною.
Проте, відповідачем не надано копію наказу (розпорядження), яким би Павлову Анну Марківну уповноважено на складання протоколу.
Відповідачем не надано копії посадової інструкції Павлової Анни Марківни, де б було передбачено повноваження на складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення.
Тому, у суду відсутні підстави вважати, що протокол у справі про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою, а тому, суд вважає, що зазначений доказ не є належним, та таким, що може підтвердити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, уповноважена на те особа повинна встановити склад адміністративного правопорушення.
Об`єкт адміністративного правопорушення - це сукупність суспільних відносин, що охороняються правовими нормами, тобто фактично це наявність правової норми яка забороняє здійснювати певні дії та передбачає відповідальність у випадку недотримання вимог цієї норми.
Об`єктивна ж сторона адміністративного правопорушення полягає у дії чи бездіяльності, що заборонені правовими нормами. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.
Суб`єктом такого правопорушення в даному випадку може бути конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.
Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Тому, оскільки на момент притягнення позивачки до адміністративної відповідальності процедура судового оскарження відмови у визнанні біженцем або особи що потребує додаткового захисту не була завершена, про що безумовно було відомо органам Державної міграційної служби, оскільки, 11.06.2026 було подано касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 у справі №420/18536/25, яка того ж дня була доставлена ДМС у підсистемі електронний суд, беручи до уваги те, що ГУ ДМС в Одеській області порушуючи право позивачки на захист першочергово прийняв рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності, попередньо не вирішивши питання про наявність або відсутність підстав для продовження строку дії довідки, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 06.07.2026 серії ПН МОД №013229 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст.203 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Текст рішення складено та підписано 26 серпня 2026 року.

Суддя           Косіцина В.В.