Справа № 185/11336/26
Провадження № 3/185/3287/26
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2026 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головін В.О., за участю представника Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради - головного юрисконсульта Кисельової Любові Володимирівни розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді адміністративну справу, що надійшла з Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працює головним бухгалтером КП «Затишне місто», мешкає: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В

До Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка працює головним бухгалтером Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради (код ЄДРПОУ 37085410), про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 163-2/33848/04-36-04-13 від 30 червня 2026 року, складеним головним державним інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Степаненко В.В., ОСОБА_1 інкриміновано несвоєчасне подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати сум податку на додану вартість за квітень 2026 року.
У протоколі зазначено, що КП «Затишне місто» Павлоградської міської ради несвоєчасно сплачено грошове зобов`язання згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № 9145370494 від 20 травня 2026 року за квітень 2026 року на загальну суму 1 167 510,00 грн, граничним строком сплати якого визначено 01 червня 2026 року.
За даними контролюючого органу, станом на 01 червня 2026 року переплата складала 739 319,73 грн, а залишок непогашеного грошового зобов`язання – 428 190,27 грн.
У протоколі зазначено, що вказаний залишок податкового зобов`язання було погашено відповідно до платіжних доручень № 1046592114 від 03 червня 2026 року на суму 238 139,34 грн та № 1046592121 від 03 червня 2026 року на суму 190 050,93 грн, у зв`язку з чим контролюючим органом визначено прострочення граничного строку сплати на два календарні дні.
На думку контролюючого органу, такими діями порушено вимоги пункту 57.1 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмові заперечення та пояснення по суті правопорушення, в яких із висновками, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення та акті камеральної перевірки, не погодилася.
29 липня 2026 року в судове засідання з`явилася представник Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради – головний юрисконсульт Кисельова Любов Володимирівна, повноваження якої підтверджені відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Представник підприємства надала суду пояснення, підтримала письмові заперечення ОСОБА_1 та просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Під час судового розгляду судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення № 163-2/33848/04-36-04-13 від 30 червня 2026 року, акт камеральної перевірки № 29271/04-36-04-13/37085410 від 04 червня 2026 року, платіжні інструкції підприємства, відомості з інтегрованої картки платника податків та інші матеріали справи.
Судом встановлено, що податкове зобов`язання КП «Затишне місто» Павлоградської міської ради з податку на додану вартість за квітень 2026 року, визначене податковою декларацією № 9145370494 від 20 травня 2026 року в загальній сумі 1 167 510,00 грн, виконувалося підприємством шляхом здійснення відповідних платежів та подання платіжних інструкцій.
Зокрема, підприємством були оформлені та подані платіжні інструкції № 367 від 18 травня 2026 року, № 391, № 402, № 61, № 170 від 27 травня 2026 року, № 407 від 28 травня 2026 року та № 411 від 01 червня 2026 року.
При цьому платіжна інструкція № 411 від 01 червня 2026 року є безпосереднім доказом вчинення підприємством відповідної платіжної дії у граничний строк, визначений контролюючим органом як 01 червня 2026 року. 
Таким чином, на момент закінчення граничного строку сплати відповідна платіжна інструкція була подана підприємством, а доказів її подання після встановленого строку матеріали справи не містять.
Водночас контролюючий орган, обґрунтовуючи наявність адміністративного правопорушення, послався на те, що відповідні суми були відображені як погашення податкового зобов`язання в інтегрованій картці платника 03 червня 2026 року.
За таких обставин судом встановлено розбіжність між датою подання платіжного документа підприємством – 01 червня 2026 року – та датою відображення відповідної суми контролюючим органом в інтегрованій картці платника – 03 червня 2026 року.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-2 КУпАП.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
За змістом статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 163-2 КУпАП передбачено відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).
Отже, диспозиція частини першої статті 163-2 КУпАП пов`язує настання адміністративної відповідальності саме з неподанням або несвоєчасним поданням посадовою особою підприємства платіжного документа на перерахування належних до сплати податків та зборів.
Сам по собі факт несвоєчасного відображення контролюючим органом відповідної суми в інтегрованій картці платника не є тотожним факту несвоєчасного подання платіжного документа та не може автоматично свідчити про наявність у діях посадової особи складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-2 КУпАП.
Як встановлено судом, КП «Затишне місто» Павлоградської міської ради мало податкове зобов`язання з податку на додану вартість за квітень 2026 року в сумі 1 167 510,00 грн.
Для виконання зазначеного податкового обов`язку підприємством у встановлений період були оформлені та подані платіжні інструкції, зокрема № 367 від 18 травня 2026 року, № 391, № 402, № 61, № 170 від 27 травня 2026 року, № 407 від 28 травня 2026 року та № 411 від 01 червня 2026 року.
Особливе значення для вирішення цієї справи має платіжна інструкція № 411 від 01 червня 2026 року, яка досліджена судом та є безпосереднім письмовим доказом своєчасного подання платіжного документа.
Вказаний документ підтверджує, що відповідна платіжна дія була вчинена підприємством 01 червня 2026 року – саме у дату, яку контролюючий орган визначив як граничний строк сплати відповідного податкового зобов`язання.
Таким чином, наявний у матеріалах справи первинний платіжний документ спростовує висновок про несвоєчасне подання платіжної інструкції.
При цьому з матеріалів справи не вбачається, що платіжна інструкція № 411 від 01 червня 2026 року була подана після закінчення граничного строку або що ОСОБА_1 не виконала обов`язок щодо своєчасного подання відповідного платіжного документа.
Навпаки, доказ, наданий самим підприємством та досліджений судом, підтверджує своєчасність відповідної дії.
Судом також встановлено, що за даними контролюючого органу відповідна сума була відображена як погашення податкового зобов`язання в інтегрованій картці платника 03 червня 2026 року.
Однак дата відображення платежу в інформаційних даних контролюючого органу та дата подання платником платіжного документа є різними обставинами.
Відповідно, сама по собі дата 03 червня 2026 року, зазначена контролюючим органом як дата погашення відповідної суми в інтегрованій картці платника, не спростовує та не нівелює факт подання платіжної інструкції № 411 01 червня 2026 року.
Суд звертає увагу, що предметом доказування у цій справі є не лише факт наявності у платника податкового зобов`язання або дата відображення його погашення в інтегрованій картці, а насамперед наявність у діях конкретної посадової особи ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-2 КУпАП.
Для встановлення такого складу необхідно довести, що відповідна посадова особа не подала платіжний документ або подала його несвоєчасно.
Проте таких обставин у судовому засіданні не встановлено.
Навпаки, досліджена судом платіжна інструкція № 411 від 01 червня 2026 року прямо підтверджує, що відповідний платіжний документ був поданий у межах граничного строку.
Таким чином, висновок контролюючого органу про несвоєчасне подання платіжних документів не узгоджується з безпосередньо дослідженим судом доказом.
При цьому суд не встановив доказів того, що ОСОБА_1 як головний бухгалтер КП «Затишне місто» вчинила будь-яку протиправну дію або бездіяльність, яка полягала б у неподанні чи несвоєчасному поданні платіжної інструкції на перерахування належного до сплати податку на додану вартість.
Також матеріали справи не містять належних і достатніх доказів, які б спростовували своєчасність подання платіжної інструкції № 411 від 01 червня 2026 року.
Посилання контролюючого органу на положення пункту 57.1 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України саме по собі не є достатнім для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-2 КУпАП, оскільки зазначена норма КУпАП встановлює відповідальність саме за неподання або несвоєчасне подання платіжних документів посадовою особою.
Відтак, навіть якщо контролюючим органом встановлено, що відповідна сума була відображена в інтегрованій картці платника 03 червня 2026 року, це не звільняє орган, який склав протокол, від обов`язку довести, що саме посадова особа підприємства несвоєчасно подала платіжний документ.
Такий доказ у матеріалах справи відсутній.
Більше того, наявний у справі документ – платіжна інструкція № 411 від 01 червня 2026 року – свідчить про протилежне.
Отже, між встановленою контролюючим органом датою відображення платежу та юридично значущою для застосування частини першої статті 163-2 КУпАП датою подання платіжного документа існує принципова відмінність.
З огляду на це суд приходить до висновку, що висновки контролюючого органу ґрунтуються на ототожненні дати відображення платежу в інтегрованій картці платника з датою подання платіжного документа, що саме по собі не підтверджує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
За встановлених судом обставин відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-2 КУпАП, оскільки факт несвоєчасного подання платіжної інструкції не знайшов свого підтвердження.
Відсутність об`єктивної сторони виключає наявність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При цьому відповідно до вимог статей 245, 251, 252 та 280 КУпАП суд зобов`язаний оцінити всі докази в їх сукупності та встановити не лише факт певної події, а й наявність у діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.
У даному випадку сукупність досліджених судом доказів не підтверджує того, що ОСОБА_1 допустила неподання або несвоєчасне подання платіжної інструкції.
Навпаки, платіжна інструкція № 411 від 01 червня 2026 року підтверджує своєчасність подання відповідного платіжного документа.
За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-2 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-2 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення – закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі скарги в 10-денний строк.

Суддя В.О. Головін