Справа № 683/365/26
2/683/676/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року м.Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області:
в складі головуючого - судді Андрощука Є.М.
з участю секретаря Бадаєвої Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири,

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернулась до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 в якому просила: визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як на об`єкт спільної сумісної власності подружжя.
В обґрунтування позову посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1978 року з ОСОБА_3 . Під час перебування у шлюбі 07 вересня 2004 року ними була придбана квартира по АДРЕСА_1 , яка була оформлена на чоловіка - ОСОБА_3 . Шлюб з ОСОБА_3 було розірвано 11 серпня 2009 року, але поділ спільного майна подружжя після розірвання шлюбу не здійснювався. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер і після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняв син ОСОБА_2 - відповідач у справі, який вважає, що квартира повністю входить до складу спадкового майна та належить йому на праві спадкування, чим порушує право власності позивачки на частку в спільному майні подружжя.
Представник позивача адвокат Мініх І.М. звернулась до суду з заявою в якій просила справу розглянути без її та позивача участі і позов задовольнити, з наведених у ньому підстав.
Відповідач в судове засідання не з`явивсь, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, тому суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною першою ст. 316 ЦК України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України).
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.47 Конституції України, встановлено, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1978 року з ОСОБА_3 , що підтверджується даними повного витягу з Держреєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00053488861 від 09.09.2025.
Встановлено, що в період перебування у шлюбі 07 вересня 2004 року подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була придбана квартира, що знаходиться по АДРЕСА_1 і за договором купівлі-продажу покупцем було вказано ОСОБА_3 , що підтверджується даними договору купівлі-продажу від 07.09.2004 року №2718, даними Витягу про реєстрацію в Держреєстрі правочинів №92170 від 07.09.2004 та даним Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4746491 від 15.09.2004.
Встановлено, що позивач розірвала шлюб з ОСОБА_3 11 серпня 2009 року, що підтверджується даним свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 11.08.2009.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується даними свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_2 від 17.07.2024 і після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняв син ОСОБА_2 , який заперечує право позивача на частку придбаної у шлюбі, вищевказаної квартири – спадкова справа №394/2024 від 21.08.2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .
Натомість відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином частки квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 належить позивачці, як колишній дружині на праві спільної сумісної власності подружжя і не входить до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню та слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як на об`єкт спільної сумісної власності подружжя, як спосіб захисту її невизнаних прав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 244-246, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як на об`єкт спільної сумісної власності подружжя.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1331,2 грн. судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .
Повне судове рішення складено 27 липня 2026 року.

Суддя Є.М. Андрощук