17.08.26 363/4526/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №R63622 від 08.09.2025 року,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Купрієнко В.С., звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №R63622 від 08.09.2025 року. В обґрунтування позову зазначив, що 01.07.2026 року через державний електронний сервіс «ДІЯ» Киричек О.В. отримав повідомлення з якого вбачається, що начальником відділу Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Карташовим Д.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №81384409 про стягнення з ОСОБА_2 37 606,00 грн., а саме: 34 000,00 грн. – штраф; 3 400,00 грн. – виконавчий збір; 206,00 грн. – виконавчі витрати. Підставою для відкриття виконавчого провадження стала постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.09.2025 року за №R63622 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно позивача. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що за результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не став на військовий облік за новою адресою у строк встановлений ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з чим, в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. В той же час, позивач вважає, що вказану постанову винесено з суттєвими порушеннями як матеріального так і процесуального законодавства, а тому вона підлягає скасуванню. Позивач зазначив, що до 16.03.2021 року він перебував на обліку військовозобов`язаних за місцем своєї реєстрації/проживання ( АДРЕСА_1 ), а саме в ІНФОРМАЦІЯ_3 . В той же час, 16.03.2021 року ОСОБА_1 зареєструвався за новою адресою: АДРЕСА_2 , та в цей же день знявся з обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 , та став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 , де надав всі свої контактні дані та вказав адресу місця свого проживання, що підтверджується відповідними відмітками в тимчасовому посвідчені військовозобов`язаних від 16.03.2021 року за №п/141 та витягом з військово-облікового документу з Резерв+. Отже, позивач при зміні місця своєї реєстрації/проживання у встановлений законом семиденний строк став на облік військовозобов`язаних у належний ІНФОРМАЦІЯ_4 та надав всі необхідні ідентифікуючі ознаки. Окрім того, позивач зазначив, що відповідач у встановлений законодавством спосіб не надіслав на адресу місця його реєстрації/проживання належним чином оформленої повістки про виклик до ТЦК та СП для розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому позивач не знав і не міг знати про дату, час та місце, куди потрібно з`явитися, а також мету такої явки. Враховуючи викладене, позивач просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.09.2025 року за №R63622 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження по справі закрити.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.07.2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення №R63622 від 08.09.2025 року прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.
03.08.2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Поляєва О.А. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити. В обґрунтування відзиву зазначено, що за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 та ніколи не змінював місце військового обліку, на підтвердження чого надано облікову картку Позивача з Реєстру. Відповідно до даних реєстру, за позивачем було зафіксовано порушення правил військового обліку, яке полягало у не постановці на військовий облік після зміни місця проживання. За інформацією, яка наявна у реєстрі, місцем проживання позивача є АДРЕСА_2 . Водночас, на військовому обліку позивач перебуває в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Таким чином, позивач перебуває на військовому обліку не за місцем свого проживання. Враховуючи вказане, ІНФОРМАЦІЯ_5 було правомірно внесено до реєстру інформацію про порушення позивачем правил військового обліку. Окрім того, представник відповідача зазначив, що за інформацією, яка міститься у реєстрі, позивач 06.09.2025 року, використовуючи електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервістів (що доступний йому в мобільному додатку Резерв+), підписав своїм кваліфікованим електронним підписом та подав, відповідно до статті 279-9 КУпАП, із заявою, про неоспорення допущеного порушення та згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. На підставі вказаної заяви, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , базуючись на інформації, яка зазначена в Реєстрі, була винесена постанова №R63622 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Зазначена постанова була підписана кваліфікованим електронним підписом та відправлена позивачеві в його електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста. Відтак, вбачається, що позивач самостійно, за власним бажанням, визнав своє порушення, яке полягало у непостановці на військовий облік за місцем проживання, наслідком чого стало винесення постанови № R63622. При цьому, посилання позивача на не повідомлення його про розгляд справи не повинні братись до уваги, оскільки розгляд справи відбувається без участі особи, яка, власне, подала заяву про розгляд без її участі. У подальшому, внаслідок здійснення аналізу виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення, ІНФОРМАЦІЯ_5 було виявлено, що постанова №R63622 виконана не була, тобто позивач не сплатив ані пільговий розмір штрафу протягом 10 днів з моменту набрання постановою чинності, ані повну суму штрафу після спливу пільгового періоду та у межах загального строку виконання (30 днів з моменту набрання чинності). У зв`язку з цим, до органу виконавчої служби була направлена відповідна заява про примусове виконання. Також представник відповідача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_6 не може нести відповідальність за військовозобов`язаних у частині перевірки ними своїх електронних кабінетів призовників, військовозобов`язаних та резервістів з метою своєчасного реагування на адміністративні рішення органу військового управління.
05.08.2026 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначив, що твердження відповідача про те, що за інформацією, яка наявна у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , та водночас останній перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , є хибними. Так, в тимчасовому посвідчені військовозобов`язаних наявна відмітка, про те, що ОСОБА_1 16.03.2021 року знявся з обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 , та в цей же день став на облік вже до ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто за місцем свого проживання. Враховуючи викладене, представник позивача зазначив, що заявлені позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому мають бути задоволені в повному обсязі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано.
У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України – місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Судом встановлено, що 08.09.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 було винесено постанову №R63622 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП (за наявності поданої особою заяви, в якій вона зазначає що не оспорює допущене правопорушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності) відносно ОСОБА_1 . Зі змісту вказаної постанови вбачається, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не став на військовий облік за новою адресою (ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), встановлений абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, на останнього накладено штраф у сумі 17 000,00 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом. 
З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно зі статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Згідно із статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Згідно з п. 5 ч. 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку , тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період , тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.
Отже, станом на момент прийняття спірної постанови діяв особливий період.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Так, згідно зі ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначає Порядк організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року.
Відповідно до п. 2-4 вказаного порядку військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.
Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Завданнями військового обліку є: утворення військового резерву людських ресурсів, накопичення військово-навчених людських ресурсів, необхідних для укомплектування Збройних Сил, інших військових формувань у мирний час та в особливий період; проведення аналізу кількісного складу та якісного стану призовників, військовозобов`язаних та резервістів для їх ефективного використання в інтересах оборони та національної безпеки держави; своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів; організація своєчасного бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; забезпечення контролю за станом військового обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях; забезпечення контролю за дотриманням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку; забезпечення громадян України інформацією щодо виконання ними військового обов`язку.
Згідно п.п. 1, 7, 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до вказаного Порядку) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:
1) перебувати на військовому обліку:
- за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;
- за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;
7) особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік;
8) у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Окрім того, пунктом 23 вказаної постанови КМУ за №1487 передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.
Громадяни, які підлягають взяттю на військовий облік та не можуть здійснити електронну ідентифікацію в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зобов`язані особисто прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.
У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Як встановлено судом, 08.09.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 винесено постанову №R63622 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000,00 грн. 
Зі змісту вказаної постанови слідує, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не став на військовий облік за новою адресою (ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), встановлений абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відтак скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Окрім того, зі змісту даної постанови вбачається, що вказану постанову винесено за наявності поданої особою заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Дата надходження від особи заяви – 06.09.2025 року, спосіб надходження – через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Так, до матеріалів позовної заяви позивачем долучено витяг з реєстру територіальної громади сформований 15.07.2026 року за заявою ОСОБА_1 та отриманий за запитом державного підприємства «ДІЯ», а також витяг з додатку «Резерв+», який сформовано 01.07.2026 року, відповідно до яких адреса місця проживання позивача зазначена за адресою: АДРЕСА_2 . 
Також, позивачем до позовної заяви долучено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № п/141 видане ОСОБА_1 . Із вказаного посвідчення вбачається, що 16.03.2021 року ОСОБА_1 було знято з обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 та того ж дня останній став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується штампами зазначених ТЦК та підписами уповноважених осіб.
Відтак, з наведеного вбачається, що позивачем своєчасно виконані вимоги щодо постановки на військовий облік при зміні місця проживання військовозобов`язаного, а саме 16.03.2021 року місце реєстрації проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , і в той же день 16.03.2021 року ОСОБА_1 став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Отже, наведені у справі докази свідчать про те, що ОСОБА_1 виконав свій обов`язок щодо постановки на військовий облік за новим місцем проживання, що підтверджується відповідними документами та відмітками ТЦК та СП. Відтак, висновок, покладений в основу оскаржуваної постанови, про невиконання позивачем зазначеного обов`язку не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується наявними доказами. За таких обставин відсутні належні підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 порушень законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Окрім того, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Отже, з наведеного вбачається, що обов`язок щодо внесення та актуалізації відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається, зокрема, на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, які здійснюють персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Відтак, військовозобов`язаний не може бути притягнутий до відповідальності за невідповідність або відсутність у Реєстрі відомостей, внесення та актуалізація яких належать до компетенції уповноваженого органу.
При цьому встановлені у справі обставини підтверджують, що ОСОБА_1 належним чином виконав покладений на нього обов`язок передбачений ч. 3 ст. 27 Закону України про військовий обов`язок і військову службу», та останній після прибуття до нового місця проживання став на військовий облік за новою адресою місця проживання.
Так, згідно пункту третього частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушень, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на останнього штрафу у розмірі 17 000,00 грн. винесена без достатніх доказів, які б підтверджували вину позивача, внаслідок чого постанова №R63622 від 08.09.2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП закриттю, а відтак, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №R63622 від 08.09.2025 року – задовольнити.
Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №R63622 від 08.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП – закрити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Суддя            І.Ю. Котлярова