"07" липня 2026 р. Справа № 367/6052/25 
Провадження № 2/370/968/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2026 рік с-ще Макарів
Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Бізяєвої Н.О. 
за участю секретаря судового засідання Мінасян Я.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Таліон Плюс» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредитної лінії № 878593194 від 30.08.2024 року у загальному розмірі 52 290,00 грн. Також Позивач просить стягнути з Відповідача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач ТОВ «Таліон Плюс», в особі директора Патіюка В.В., зазначив, що 30.08.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 878593194. Відповідно до умов вказаної угоди та паспорта споживчого кредиту, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі встановленого кредитного ліміту — 21 000,00 гривень, із початковим строком дисконтного періоду користування 30 днів. Таким чином, кінцевим строком повернення кредитних коштів на умовах дисконтного періоду є 29.09.2024 року. Згідно з позовною заявою, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно та у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку та реквізитами банківської картки відповідача. Втім, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання з повного повернення кредитних коштів та сплати відсотків у встановлені строки належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 24.12.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/14, на підставі якого право вимоги заборгованості за кредитним договором № 878593194 від 30.08.2024 року перейшло до нового кредитора — ТОВ «Таліон Плюс». Позивач вказує, що загальна сума заборгованості відповідача за вказаним кредитом, яку позивач просить стягнути у судовому порядку, становить 52 290,00 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості, який додається до позовної заяви.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази.
23.02.2026 року суддею Бізяєвою Н.О. була ініціована службова перевірки щодо невиконання секретарем судового засідання у строки, визначені процесуальним кодексом та Інструкції з діловодства відповідно постановлених ухвал, які не були виконанні.
02.06.2026 року керівником апарату суду була надана відповідь за №1.26/94/2026, щодо неможливості провести службову перевірку у зв`язку з припиненням трудових відносин із зазначеною особою. Разом з тим, зазначена інформація взята до уваги для організації подальшої роботи та недопущення подібних випадків у майбутньому.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у вимогах позовної заяви було зазначено про розгляд справи без участі представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому суд, за відсутності заперечень позивача, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 30.08.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (Відповідач) було укладено договір кредитної лінії № 878593194.
Вказаний договір позичальником підписано в електронній формі в інформаційно-комунікаційній системі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом 3736), надісланим на номер мобільного телефону Відповідача, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», що свідчить про приєднання Відповідача до умов кредитування та підписання Паспорта споживчого кредиту.За умовами укладеного правочину, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало Споживачу грошові кошти у розмірі встановленого кредитного ліміту в сумі 21 000,00 гривень, тип кредиту - кредитна лінія (продукт «СМАРТ»), із початковим строком Дисконтного періоду кредитування 30 днів (загальний строк договору до 1826 днів на споживчі потреби), а Споживач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов Договору та Правил надання коштів у кредит, а також виконати інші обов`язки, передбачені цим правочином.
З боку Первісного кредитора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» договір підписано шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи Товариства (директора Сінченка С.А.) та електронної печатки Товариства, що збережено в інформаційно-комунікаційній системі СЕД «Альмекс».
Відповідно до умов укладеного Договору кредитної лінії № 878593194 від 30.08.2024 року, за користування кредитними коштами нараховуються проценти за Базовою процентною ставкою у розмірі 365,00% річних (1,00% в день від суми залишку кредиту), яка застосовується у межах Дисконтного періоду кредитування, що становить 30 днів (з можливістю продовження та поновлення відповідно до Правил надання коштів у кредит).
Обчислення загальних витрат за кредитом базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом погодженого сторонами строку, а платежі, які включають повернення тіла кредиту та сплату відсотків за користування грошовими коштами, здійснюються Відповідачем відповідно до обраної моделі поведінки в Особистому кабінеті. Загальна орієнтовна вартість кредиту та умови надання знижок до рівня Дисконтної ставки були визначені сторонами у Паспорті споживчого кредиту на дату укладення правочину з урахуванням призначення кредиту на поточні споживчі потреби.
З урахуванням того, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам матеріального і процесуального права, не визнавався недійсним у судовому порядку, а факт миттєвого успішного перерахування на баланс відповідача суми кредитного ліміту у розмірі 21 000,00 гривень від 30.08.2024 року повністю підтверджений долученою до матеріалів справи випискою по рахунку та підтвердженням перерахування кредитних коштів, суд констатує реальність виникнення між сторонами кредитних зобов`язань за угодою № 878593194.
Згідно з умовами кредитного договору та доданого Паспорта споживчого кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту на початковий строк Дисконтного періоду (30 днів) складалася з суми наданого кредиту в розмірі 21 000,00 гривень (тіло кредиту) та відсотків за користування грошовими коштами за Базовою процентною ставкою (1,00% в день / 365,00% річних), що підлягали сплаті відповідно до обраної споживачем моделі поведінки в особистому кабінеті на поточні споживчі потреби.
Кошти кредиту надавалися ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача з використанням реквізитів її платіжної картки № НОМЕР_1 , що підтверджується наявними матеріалами справи та випискою за вказаною карткою відповідача ОСОБА_1 
ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (первісний кредитор) мало право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача відповідно до пункту 9.1.1.5 Договору та пункту 6.2 Правил.
Право вимоги за вказаним кредитним договором № 878593194 від 30.08.2024 року у подальшому було відступлено на користь ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № МВ-ТП/14 від 24.12.2024 року в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, відповідно до ст. 514 ЦК України та пункту 4.1 договору факторингу.
Підписаним Паспортом споживчого кредиту від 30.08.2024 року (продукт «СМАРТ»), що є невід`ємною частиною Договору, доведено до відома відповідача ОСОБА_1 інформацію про умови кредитування, загальну орієнтовну вартість споживчого кредиту, базову процентну ставку у розмірі 365,00% річних (1,00% в день від суми залишку кредиту), тривалість Дисконтного періоду кредитування - 30 днів (із загальним строком дії договору до 1826 днів) та умови надання знизок до рівня Дисконтної або Індивідуальної ставки.
Копією виписки та підтвердженням перерахування кредитних коштів за карткою відповідача ОСОБА_1 підтверджено успішне надання та перерахування первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» грошових коштів у розмірі встановленого кредитного ліміту - 21 000,00 гривень від 30.08.2024 року, що свідчить про повне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань щодо надання кредиту у безготівковій формі на рахунок № НОМЕР_1 за угодою № 878593194.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 878593194 від 30.08.2024 року, виписки з рахунку та рядка № 734 витягу з реєстру прав вимоги, станом на дату відступлення права вимоги (24.12.2024 року) заборгованість Відповідача ОСОБА_1 складалася з простроченої заборгованості за сумою кредиту (тіло кредиту) - 21 000,00 грн, простроченої заборгованості за процентами за користування грошовими коштами - 14 070,00 грн та неустойки (штрафу) - 10 500,00 грн, що разом становило 45 570,00 грн.
Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (Первісний кредитор) та ТОВ «Таліон Плюс» (Позивач) 24.12.2024 року було укладено договір факторингу № МВ-ТП/14. За умовами вказаного договору, Первісний кредитор відступив за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, протоколом електронного підписання в сервісі «Вчасно» та платіжною інструкцією № 1049 від 21.01.2025 року про оплату Позивачем консолідованої ціни відступлення прав вимоги у розмірі 3 165 534,04 грн.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до вказаного договору факторингу (рядок № 734), до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 878593194 від 30.08.2024 року в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав за первинним зобов`язанням.
Як вбачається з матеріалів справи, розрахунків заборгованості та виписок з рахунку Відповідача ОСОБА_1 , підписаних директорами компаній ОСОБА_2 (ТОВ «Манівео») та ОСОБА_3 (ТОВ «Таліон Плюс»), заявлена сума вимог за позовом становить 52 290,00 гривень та включає в себе залишок заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21 000,00 грн, а також відображені в позові відсотки у розмірі 31 290,00 грн.
ТОВ "Таліон Плюс" зверталось до відповідача із вимогою про дострокове розірвання договору та сплати заборгованості.
Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі N 732/670/19, від 23.03.2020 у справі N 404/502/18, від 07.10.2020 N 127/33824/19.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтями 7 та 8 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначений порядок укладення електронного договору.
Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Крім того, судом враховано і висновок Верховного Суду, зроблений в постанові від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц, провадження № 61-8449св18, за яким згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За нормою ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Тож, як було установлено судом сторонами при укладенні кредитного договору було погоджено всі істотні умови договору в тому числі порядок нарахування та розмір відсотків за кредитним договором. Підстав для визнання нікчемними відповідних положень договору судом не встановлено.
Судом встановлено, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в розмірі 21 000,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, заборгованість за договором кредитної лінії №878593194 від 30.08.2024 року становить 52 290,00 грн., з них: заборгованість по кредиту - 21 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 31 290,00 грн.
Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання нею умов договору.
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором кредитної лінії №878593194 від 30.08.2024 року належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не спростована, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором кредитної лінії №878593194 від30.08.2024 року у загальному розмірі 52 290,00 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.
Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Представник позивача - адвокат Томилко О.Б., на підтвердження понесених ТОВ «Таліон Плюс» витрат на професійну правничу допомогу, долучила до матеріалів цивільної справи: копію договору про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій»; Додаткову угоду до Договору; акт приймання-передачі наданих послуг Адвокатського об`єднання, а також платіжне доручення про оплату Позивачем наданих послуг. 
Згідно з наданими документами, орієнтовний розрахунок судових витрат Позивача на правничу допомогу у даній справі складає 5 000,00 грн., який містить деталізацію виконаних Адвокатським об`єднанням робіт, а саме: аналіз кредитної справи та формування юридичного висновку; підготовка та направлення повідомлення Відповідачу про оплату заборгованості (досудова вимога); збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у даній справі, а також підготовка позовної заяви та направлення копії доданих до неї документів до суду. Відповідно до умов вказаного договору та додатків до нього, сума гонорару складає 5 000,00 грн. та покладається на Відповідача ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд згідно статті 137 ЦПК України, зважаючи на предмет позову, його ціну, зміст позовної заяви, докази долучені до неї, виходячи з обсягу реальних та фактично наданих послуг у малозначній, нескладній справі, враховуючи кількість судових засідань та їх проведення без участі представника позивача (за його заявою), вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн. є завищеними, які не відповідають критерію розумності, неспівмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер.
За таких обставин, суд визнає доведеним понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу частково від заявленої суми, зокрема на суму 2 000, 00 грн., як таку, що є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача та яка є найбільш справедливою, виходячи з конкретних обставин справи.
Крім того, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., який сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 81, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274-279, 280-284, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за Договором кредитної лінії № 878593194 від 30.08.2024 року в розмірі 52 290 (п`ятьдесят дві тисячі двіста дев`яносто) грн. 00 коп., з яких: 21 000,00 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 31 290,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та 2 000, 00 грн.. витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала судуне були вручені удень його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 08.07.2026 року.

Відомості про сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (код ЄДРПОУ: 39700642; місцезнаходження за адресою: Україна, 14017, Чернігівська область, місто Чернігів, вулиця Жабинського, будинок 13; email: assistant@talionplus.com.ua);
Відповідач: ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт номер: НОМЕР_3 , виданий органом 3215 від 03.04.2024 року; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; email: ІНФОРМАЦІЯ_2 

Суддя:       Н.О. Бізяєва