ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року | Справа №360/822/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качанка О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі справу за позовом адвоката Заброднього Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду звернувся адвокат Забродній Євген Олександрович в інтересах ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі також - відповідач), з такими вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову у призначенні пенсії від 15 грудня 2025 року № 056230001734;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до спеціального стажу для призначення пенсії період роботи позивача у Центральній міській лікарні м. Вугледар Донецької області з 19 вересня 1989 року по 31 грудня 1998 року та періоди догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку з 13 квітня 1988 року по 12 квітня 1991 року та з 29 серпня 1997 року по 31 грудня 1998 року.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 27 лютого 2025 року позивач подала заяву про призначення пенсії на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме за вислугу років, як працівниця установи охорони здоров`я.
Вказана заява подана через вебпортал Пенсійного фонду України.
07 березня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії та прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії № 056230001734.
За змістом цього рішення позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю спеціального стажу роботи - 25 років станом на 1 квітня 2015 року або 26 років 6 місяців станом на 10 жовтня 2017 року та у зв`язку неповідомленням органів Пенсійного фонду України про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації відповідно до пункту 14-4 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (яким позивачу направлено вищезазначене рішення про відмову в призначенні пенсії) від 24 березня 2025 року № 2300-0303-8/24073 до стажу роботи, який дає право на вислугу років, не зараховано період роботи з 19 вересня 1989 року до 31 грудня 1998 року, оскільки ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії трудову книжку не надала, а зарахування до стажу роботи періодів на підставі показань свідків чинним законодавством не передбачено.
Зазначене рішення про відмову в призначенні пенсії було оскаржено в судовому порядку до Луганського окружного адміністративного суду.
Луганський окружний адміністративний суд рішенням від 12 червня 2025 року у справі № 360/756/25 задовольнив позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області: визнав протиправним та скасував рішення про відмову в призначенні пенсії, а також зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 лютого 2025 року повторно з урахуванням висновків суду.
На виконання вищезазначеного рішення відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 від 27 лютого 2025 року про призначення пенсії за вислугу років та прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії від 15 грудня 2025 року № 056230001734.
Згідно з рішенням про відмову в призначенні пенсії від 15 грудня 2025 року № 056230001734 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
За змістом цього рішення до спеціального стажу позивачу не зараховано наступні періоди: з 19 вересня 1989 року до 31 грудня 1998 року відповідно до актів опитування свідків від 28 червня 2024 року та від 2 липня 2024 року, оскільки це непередбачено законодавством. Також зазначено, що опитані свідки підтвердили факт роботи разом з позивачем в Центральній міській лікарні м. Вугледар Донецької області, проте свідки не зазначили, на якій посаді працювала позивач; періоди догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку з 13 квітня 1988 року до 12 квітня 1991 року та з 29 серпня 1997 року до 31 грудня 1998 року, оскільки відсутні відомості про роботу у зазначені періоди на посаді, яка дає право на пенсію за вислугою років та про надання відпусток по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.
Окрім того, у відмовному рішенні зазначено, що позивачем не подана заява про неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації у відповідності до вимог пункту 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач вважає зазначене рішення відповідача протиправним та таким, що порушує її конституційне право на соціальний захист.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05.05.2026 відкрито провадження у справі після усунення недоліків позовної заяви, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також цією ухвалою, серед іншого, звільнено позивача від сплати судового збору.
Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
ОСОБА_1 27.02.2025 звернулась через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Заяву про призначення пенсії позивача від 27.02.2025 відпрацьовано за принципом «єдиної» черги завдань та «єдиної» черги спеціалістів, спеціалістом з призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та головним спеціалістом з призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
За наслідком розгляду заяви позивача від 27.02.2025 та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області винесено рішення № 056230001734 від 07.03.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058.
ОСОБА_1 оскаржила рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 07.03.2025 № 056230001734 в судовому порядку.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі № 360/756/25, яке набрало законної сили 27.11.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2025 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі № 360/756/25 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 27.02.2025 про призначення пенсії за вислугу років.
За повторним розглядом заяви з урахуванням висновків рішення суду до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, додатково зараховано період роботи з 11.10.2017 по 31.10.2023 (працівник охорони здоров`я).
Страховий стаж ОСОБА_1 складає 37 років 2 місяці, спеціальний стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років обчислено по 31.10.2023 і становить 23 роки 7 місяців 1 день.
До спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років не зараховано: період роботи з 19.09.1989 по 31.12.1998 відповідно до актів опитування свідків від 28.06.2024 ( ОСОБА_2 ) та від 02.07.2024 ( ОСОБА_3 ), оскільки діючим законодавством не передбачено зарахування до пільгового та спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років періодів роботи на підставі показань свідків; час догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку з 13.04.1988 по 12.04.1991 та з 29.08.1997 по 31.12.1998, оскільки не підтверджено, що у зазначені періоди ОСОБА_1 працювала на посаді, яка дає право на пенсію за вислугу років та відсутні відомості про надання відпусток по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.
Також рішення від 07.03.2025 № 056230001734 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 містило інформацію про необхідність надання повідомлення до органів Пенсійного фонду України про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації відповідно до пункту 14-4 розділу XV Закону № 1058.
На дату повторного розгляду заяви (грудень 2025 року) в матеріалах електронної пенсійної справи відсутня інформація про одержання/неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації відповідно до пункту 14-4 розділу XV Закону № 1058.
Отже, за повторним розглядом заяви ОСОБА_1 від 27.02.2025, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі № 360/756/25 та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області прийнято рішення від 15.12.2025 № 056230001734 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я відповідно до пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю спеціального стажу роботи 25 років та у зв`язку неповідомленням органів Пенсійного фонду України про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації відповідно до пункту 14-4 розділу XV Закону № 1058.
Тож, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, вважає, що діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На виконання рішення Вищої ради правосуддя «Про зміну територіальної підсудності судових справ Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, Донецького окружного адміністративного суду, Луганського окружного адміністративного суду» від 21.05.2026 № 960/0/15-26 адміністративну справу № 360/822/26 було передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яким прийнято справу до провадження, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2026 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області докази, необхідні для розгляду справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2026 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області докази, необхідні для розгляду справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.08.2026 долучено до матеріалів справи подані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області докази.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України, карткою платника податків.
27 лютого 2025 року звернулась через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику установи охорони здоров`я.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 07.03.2025 № 056230001734 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно з пунктом 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю спеціального стажу роботи 25 років станом на 01 квітня 2015 року або 26 років 6 місяців станом на 10 жовтня 2017 року та у зв`язку неповідомленням органів Пенсійного фонду України про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації відповідно до пункту 14-4 розділу XV Закону № 1058-IV.
ОСОБА_1 оскаржила рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 07.03.2025 № 056230001734 в судовому порядку.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі № 360/756/25, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2025 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі № 360/756/25 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 27.02.2025 про призначення пенсії за вислугу років та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 15.12.2025 № 056230001734.
В оспорюваному рішенні зазначено, що за повторним розглядом заяви з урахуванням висновків рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі № 360/756/25 до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років зараховано період з 11.10.2017 по 31.10.2023 (працівник охорони здоров`я). За розглядом документів страховий стаж складає 37 років 2 місяці, спеціальний стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років обчислено по 31.10.2023 і становить 23 роки 7 місяців 1 день. До спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років не зараховано періоди: роботи з 19.09.1989 по 31.12.1998 відповідно до актів опитування свідків від 28.06.2024 ( ОСОБА_2 ) та від 02.07.2024 ( ОСОБА_3 ), оскільки це не передбачено законодавством. Крім того, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтвердили, що працювали разом з ОСОБА_1 в центральній міській лікарні м. Вугледар Донецької області, проте не зазначили на якій посаді працювала ОСОБА_1 ; час догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку з 13.04.1988 по 12.04.1991 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження від 20.04.1988 серії НОМЕР_2 ) та з 29.08.1997 по 31.12.1998 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження від 08.09.1997 серії НОМЕР_3 ), оскільки відсутні відомості про роботу у зазначені періоди на посаді, яка дає право на пенсію за вислугу років та про надання відпусток по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. Також відмова в призначенні пенсії за вислугу років від 07.03.2025 ОСОБА_1 містила інформацію про необхідність надання повідомлення до органів Пенсійного фонду України про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації відповідно до пункту 14-4 розділу XV Закону № 1058. На дату повторного розгляду заяви в матеріалах електронної пенсійної справи відсутня інформація про одержання/неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації відповід 
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина 1 статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.
Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Абзацом першим частини другою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абзаців першого та третього частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За змістом частини першої статті 44 Закону № 1058-IV:
- призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом;
- звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи;
- порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Закон № 1058-IV на час його прийняття самостійно не визначав порядку та підстав для призначення пенсії за вислугу років, проте його прикінцеві положення передбачали можливість призначення такого виду пенсії за нормами Закону № 1788-ХІІ.
Разом з тим, Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», що набув чинності 11 жовтня 2017 року, Закон № 1058-IV доповнений новим розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян», яким, зокрема, передбачені підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Одночасно розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Як раніше зазначалося, Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» набрав чинності 11 жовтня 2017 року.
Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ у редакції, що діяла до 01 квітня 2015 року, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
У подальшому Законом № 213-VIII, що набув чинності з 01 квітня 2015 року, пункт «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ викладений у новій редакції, згідно з якою право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01 квітня 2015 року не менше 25 років та після цієї дати: з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року не менше 25 років 6 місяців; з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року не менше 26 років; з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року не менше 26 років 6 місяців; з 01 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року не менше 27 років; з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року не менше 27 років 6 місяців; з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року не менше 28 років; з 01 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року не менше 28 років 6 місяців; з 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року не менше 29 років; з 01 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року не менше 29 років 6 місяців; з 01 квітня 2024 року або після цієї дати не менше 30 років.
Законом № 911-VIII, що набув чинності з 01 січня 2016 року, в абзаці першому пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ слова «незалежно від віку» замінено словами та цифрами «після досягнення 55 років і» та доповнено пункт «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ абзацами дванадцятим двадцять п`ятим такого змісту: «До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років які народилися з 01 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців які народилися з 01 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік які народилися з 01 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців які народилися з 01 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки які народилися з 01 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців які народилися з 01 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки які народилися з 01 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки які народилися з 01 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років які народилися з 01 січня 1971 року».
Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 положення статті 55 Закону № 1788-ХІІ (зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII та № 911-VIII) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Конституційний Суд України наголосив на тому, що збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної статтею 51 Закону № 1788-ХІІ, а саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія статті 51 Закону № 1788-ХІІ поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у статтях 54, 55 Закону № 1788-ХІІ. Стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом «а» статті 54, пунктами «а», «б», «в», «г», «д», «е», «є», «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тому положення щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.
Також Конституційний Суд України зазначив, що мета призначення пенсії за вислугу років забезпечити потрібні умови життя особам, робота яких пов`язана зі швидкою втратою професійних навичок (працездатності), що може настати до досягнення цими особами віку, потрібного для набуття права на пенсію за віком. Призначення пенсії за вислугу років є додатковою соціальною гарантією для осіб, які в особливих умовах виконували певні професійні функції. Втрата професійної працездатності або придатності не пов`язана з досягненням працівником певного віку, тому не може бути умовою для призначення пенсії за вислугу років.
Згідно з статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII і № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
В абзацах другому, четвертому пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 08 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010, Конституційний Суд України зазначив, що визнання неконституційним Закону № 2222 у зв`язку з порушенням процедури його розгляду та ухвалення означає відновлення дії попередньої редакції норм Конституції України, які були змінені, доповнені та виключені Законом № 2222. Це забезпечує стабільність конституційного ладу в Україні, гарантування конституційних прав і свобод людини і громадянина, цілісність, непорушність та безперервність дії Конституції України, її верховенство як Основного Закону держави на всій території України.
Отже, з 04 червня 2019 року положення пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ необхідно застосовувати у редакції, що діяла до 01 квітня 2015 року, а саме: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Відповідний порядок був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
В указаної постанові у редакції, що діяла станом до 01 квітня 2015 року, визначено, що пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що додається.
До розділу 2 «Охорона здоров`я» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, віднесені лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органів Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів.
Суд наголошує на тому, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії 27 лютого 2025 року, тобто після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 04 червня 2019 року № 2-р/2019.
Отже, згідно з пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що діяв на час звернення за призначенням пенсії за вислугу років, позивачу як працівнику охорони здоров`я необхідно мати спеціальний стаж роботи 25 років.
Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) (тут і надалі посилання на норми Порядку № 22-1 наводяться в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії) заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).
Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436 (абзац другий пункту 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1).
Відповідно до абзацу третього пункту 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1 у разі подання заяви засобами Порталу Дія та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами Порталу Дія відповідно до відомостей, зазначених в додатках до цього Порядку. Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними реєстрами органів державної влади.
За правилами пункту 1.7 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Відповідно до абзаців першого-третього пункту 1.8 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів). Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія (абзац четвертий пункту 1.8 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1).
Згідно з абзацом п`ятим пункту 1.8 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1 якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон).
За приписами абзацу сьомого пункту 1.8 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі Положення), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі індивідуальні відомості про застраховану особу).
Період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01 січня 2010 року на підставі записів у трудовій книжці або відомостей про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, а починаючи з 01 січня 2010 року - індивідуальними відомостями про застраховану особу (абзац шостий підпункту 2 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1).
Згідно з абзацами першим, другим підпункту 3 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
За приписами пункту 2.10 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
Відповідно до абзаців першого-другого пункту 2.23 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Згідно з абзацом третім пункту 2.23 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 до заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів (абзац другий пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).
Відповідно до абзаців першого, п`ятого-шостого, восьмого-дев`ятого, дванадцятого пункту 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (абзац чотирнадцятий пункту 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).
Згідно з абзацом першим пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (абзаци другий-четвертий пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).
Абзацом шостим пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 визначено, що страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).
Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).
Абзацом першим пункту 4.10 Порядку № 22-1 регламентовано, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
З системного аналізу вищенаведених норм Порядку № 22-1 вбачається, що орган, що призначає пенсію, після надходження відповідної заяви (про призначення пенсії) разом з поданими документами зобов`язаний письмово повідомити особу, яка звернулась з такою заявою, про недостатність поданих документів та необхідність надання у тримісячний строк з дня прийняття заяви додаткових документів для призначення пенсії. При цьому, при поданні особою заяви в паперовій формі перелік документів, які необхідно подати додатково, а також строк для їх подання мають бути зазначені органом, що призначає пенсію, у розписці, яка видається особі, що звернулась з заявою про призначення пенсії. У разі подання заяви в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
З 30 березня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунок пенсій, суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсії будь-яким територіальним органом Пенсійного фонду України, обраним за принципом випадковості, в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
У спірних відносинах заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області.
Судом установлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 15.12.2025 № 056230001734 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно з пунктом 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю спеціального стажу роботи - 25 років та у зв`язку неповідомленням органів Пенсійного фонду України про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації відповідно до пункту 14-4 розділу XV Закону № 1058.
Щодо незарахування до спеціального стажу роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років, періоду з 19 вересня 1989 року по 31 грудня 1998 року на підставі показань свідків, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637 в редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).
Згідно з абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, страховий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком № 637, а страховий стаж, набутий після 01 січня 2004 року, підтверджується довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Разом з цим, з аналізу положень Порядку № 637 та Порядку № 22-1 вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є саме оригінал трудової книжки, а за відсутності оригіналу трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Дослідженням зібраних документів судом установлено, що роботодавець за останнім місцем роботи позивача Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Вугледарської міської ради» втратило доступ до трудової книжки позивача у зв`язку з окупацією м. Вугледар Донецької області. Архів КНП «ЛПУ ЦМЛ ВМР» знаходиться за адресою: Донецька область, м. Вугледар, вул. Молодіжна, 19. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309 (зі змінами) з 24 лютого 2022 року по 30 вересня 2024 року м. Вугледар Вугледарської міської територіальної громади включено до вказаного Переліку та віднесено до територій проведення активних бойових дій, про що зазначено у листі Вугледарської міської військової адміністрації Волноваського району Донецької області від 29 листопада 2024 року № 0.26/15-5902/0/8/-24 та у листі Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Вугледарської міської ради» від 18 грудня 2024 року № 01-25/528.
Абзацом першим пункту 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
Відповідно абзацу першого пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів) (абзац другий пункту 18 Порядку № 637).
Відтак, стаж роботи позивача за відсутності оригіналу трудової книжки має установлюватися органом Пенсійного фонду України відповідно до вимог Порядку № 637 на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Іншого механізму для встановлення стажу роботи за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чинним законодавством не встановлено.
Відповідно до акта опитування свідків від 02 липня 2024 року для підтвердження трудового стажу, складеного робітниками відділу обслуговування громадян № 1 Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, свідок, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідчила, що з 19 вересня 1989 року по 02 січня 2012 року працювала разом із ОСОБА_1 в Центральній міській лікарні м. Вугледар.
Також згідно з актом опитування свідків від 28 червня 2024 року, складеного робітниками відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) ГУ ПФУ у Київській області, свідок, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , посвідчила, що працювала з ОСОБА_1 в Центральній міській лікарні м. Вугледар Донецької області в період з 19 вересня 1989 року по 31 грудня 2011 року.
На підставі згаданих показів свідків до страхового стажу позивача був зарахований період роботи з 19 вересня 1989 року по 31 грудня 1998 року, однак до спеціального стажу згаданий спірний період не було зараховано.
При цьому, обґрунтованих доводів щодо незарахування до спеціального стажу роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, вищевказаного періоду роботи на підставі показань свідків, відповідачем не наведено, а посилання не те, що законодавством непередбачено зарахування періодів роботи до спеціального стажу на підставі показань свідків є незмістовними.
Як вже вказувалось вище, відповідний стаж роботи позивача, в тому числі й спеціальний стаж, за відсутності оригіналу трудової книжки, може установлюватися органом Пенсійного фонду України відповідно до вимог Порядку № 637 на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Заборони встановлювати спеціальний стаж роботи особи на підставі показань свідків законодавством не визначено.
Отже, у відповідача були наявні всі підстави для зарахування до спеціального стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи з 19 вересня 1989 року по 31 грудня 1998 року, який підтверджений, зокрема, показаннями свідків.
Аналогічний висновок щодо наявності всіх підстав у відповідача для зарахування до спеціального стажу позивача періоду роботи з 19 вересня 1989 року по 31 грудня 1998 року, було викладено й в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі № 360/756/25.
Однак, відповідач не врахував наведені висновки суду апеляційної інстанції при прийнятті оспорюваного рішення про відмову в призначенні пенсії.
Щодо незарахування до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, періодів перебування позивача у відпустках по догляду за дітьми до досягнення 3-х років суд зазначає наступне.
Позивач має двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 20 квітня 1988 року), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження № НОМЕР_5 від 08 вересня 1997 року).
Статтею 2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з статтею 18 КЗпП України після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Відповідно до частини другої статті 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.
Частиною третьою статті 56 Закону № 1788-ХІІ передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема, пунктом «ж» вказаної норми встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Таким чином, сама назва правової конструкції відпустка виключає будь-який запис в трудову книжку, тому період відпустки зараховується до загального стажу роботи, а також до спеціального стажу роботи, який дає право особі на пенсію за вислугу років. При цьому виключає можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 607/6447/17-а, від 16 травня 2019 року у справі № 607/15077/16-а, від 15 червня 2020 року у справі № 607/2233/17, від 29 липня 2020 року у справі № 607/5038/16-а, від 05 листопада 2020 року у справі № 607/6457/17.
Отже, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується як до страхового, так і до стажу роботи за спеціальністю, тобто вказаний період зараховується до роботи у сфері охорони здоров`я, який у свою чергу, зараховується у стаж роботи за вислугу років.
Щодо спірного періоду відпустки по догляду за дитиною з 13.04.1988 по 12.04.1991 суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо роботи позивача на посаді, стаж роботи на якій, дає право на зарахування такого періоду до спеціального стажу роботи, починаючи з 13.04.1988 або раніше цієї дати та, відповідно, відомості щодо виходу позивача у відпустку по догляду за дитиною у наведений період відсутні, а показання свідків, що наведені судом вище, засвідчують факт роботи позивача на відповідній посаді лише починаючи з 19.09.1989.
Отже, у задоволенні відповідних позовних вимог щодо зарахування вказаного спірного періоду до спеціального стажу, слід відмовити.
Також щодо визначеного позивачем спірного періоду догляду за дитиною, який вона просить зарахувати до її спеціального стажу роботи - з 29.08.1997 по 31.12.1998, суд зазначає, що фактично цей період частково дублює вищенаведений в цьому рішенні період роботи позивача з 19.09.1989 по 31.12.1998, який за висновками суду, викладеними в цьому рішенні, підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи позивача.
Правові підстави для подвійного зарахування до спеціального стажу позивача періоду з 29.08.1997 по 31.12.1998 відсутні, а тому у задоволенні цієї частини позовних вимог також слід відмовити.
При цьому, слід відзначити, що з наведеного вбачається, що фактично право позивача на зарахування згаданого періоду роботи до спеціального стажу не порушується, оскільки як вже вказувалось вище, він має бути зарахований до спеціального стажу одним загальним періодом з 19.09.1989 по 31.12.1998.
Щодо посилань відповідача на те, що в матеріалах електронної пенсійної справи позивача відсутня інформація про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, суд зазначає таке.
З 23 червня 2024 року набрав чинності Закон України від 25 квітня 2024 року № 3674-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до пункту 14-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким встановлено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Позивачем до матеріалів справи було надано скріншоти з вебпорталу Пенсійного фонду України на підтвердження обставин звернення до органів Пенсійного фонду України із повідомленням про неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
Суд зі свого боку, витребував у Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області письмові відомості з документальним підтвердженням стосовно того, чи одержувалось органами Пенсійного фонду України, зокрема, через веб-портал Пенсійного фонду України повідомлення від ОСОБА_1 про неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, в тому числі (але не виключно), доданого до звернення останньої від 25.03.2025 № ВЕБ-23001-Ф-С-25-054472 адресованого Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області, щодо якого ОСОБА_1 подано докази в цій справі.
11.08.2026 від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшли пояснення, в яких зазначено електрона пенсійна справа ОСОБА_1 обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області. До Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області звернення від ОСОБА_1 не надходили.
Також зазначено, що у зв`язку з відсутністю у Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області доступу до електронного документообігу інших Головних управлінь Пенсійного фонду України можливості перевірити наявність/відсутність повідомлення про неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, доданого до звернення від 25.03.2025 № ВЕБ-23001-Ф-С-25-054472, яке адресоване Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області, немає.
На підставі викладеного, суд своєю ухвалою від 11.08.2026 витребував у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області письмові відомості з документальним підтвердженням стосовно того, чи надходило до останнього через веб-портал Пенсійного фонду України повідомлення від ОСОБА_1 про неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, в тому числі (але не виключно), доданого до звернення останньої від 25.03.2025 № ВЕБ-23001-Ф-С-25-054472 адресованого Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області, щодо якого ОСОБА_1 подано докази в цій справі, та чи наявне в пенсійній справі ОСОБА_1 повідомлення про неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
21.08.2026 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшла заява про долучення доказів, до якої додано вищевказане звернення позивача від 25.03.2025 № ВЕБ-23001-Ф-С-25-054472 щодо неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації разом з доданим до нього письмовим повідомленням з аналогічним змістом.
Тож, судом встановлено, що позивач зверталась до органів Пенсійного фонду України з відповідним повідомленням про неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, а тому відповідні посилання відповідача про відсутність такого повідомлення в матеріалах пенсійної справи позивача є незмістовними.
До того ж, слід вказати, що позивач не може нести відповідальність та/або зазнавати негативних наслідків від неналежного обміну інформацією між територіальними органами Пенсійного фонду України або неналежної організації їх роботи та недолучення до матеріалів пенсійної справи позивача відповідного повідомлення неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, яке є обов`язковою підставою для призначення та виплати пенсії.
Підсумовуючи суд зазначає, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 15.12.2025 № 056230001734 прийнято не на підставі Конституції та законів України, без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Вирішуючи позовні вимоги про призначення позивачу пенсії, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», судом враховується, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії 27 лютого 2025 року, тобто після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 04 червня 2019 року № 2-р/2019.
Отже, згідно з пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що діяв на час звернення за призначенням пенсії за вислугу років, позивачу, як працівнику охорони здоров`я, для призначення відповідної пенсії за вислугу років, необхідно мати спеціальний стаж роботи 25 років.
Зарахований відповідачем спеціальний стаж роботи позивача склав 23 роки 7 місяців 1 день.
При цьому, враховуючи наведені висновки суду щодо необхідності зарахування до спеціального стажу позивача періоду її роботи з 19.09.1989 по 31.12.1998, відповідний спеціальний стаж роботи позивача складає більше 25 років, що є достатнім для призначення їй пенсії у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Отже, є законні підстави для призначення позивачу пенсії за її заявою від 27.02.2025.
Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої позиції, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Виходячи з системного аналізу наведених вимог законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 05.05.2026.
Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Заброднього Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: Луганська область, м. Сіверськодонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 15.12.2025 № 056230001734.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, у відповідності до положень пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за її заявою від 27.02.2025, зарахувавши до спеціального стажу ОСОБА_1 період її роботи з 19.09.1989 по 31.12.1998.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 25.08.2026.

Суддя О.М. Качанок