Справа №621/2650/20
Провадження № 3-в/621/12/26

ПОСТАНОВА
Іменем України

09 липня 2026 року м. Зміїв
Суддя Зміївського районного суду Харківської області Вельможна І. В. розглянувши подання начальника Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області Римарук І. І. щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови судді у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 ,
у с т а н о в и в :
Постановою судді Зміївського районного суду Харківської області від 10 листопада 2020 року до ОСОБА_1 за частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення застосовано стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 240 годин.
Начальник Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області Римарук І. І. звернулася з поданням для вирішення питання, пов`язаного з виконання постанови суду.
На обґрунтування подання зазначено, що постанова судді Зміївського районного суду Харківської області від 10 листопада 2020 року у відношенні ОСОБА_1 надійшла до уповноваженого органу з питань пробації 26 листопада 2020 року.
Під час виконання постанови судді встановлено, що ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, ледве пересувається. 17.04.2026 спільно з поліцейськими офіцерами громади здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_1 , де останній повідомив, що не має можливості виконати постанову судді за станом здоров`я, оскільки має проблеми з опорно-руховим апаратом, однак за медичною допомогою не звертався.
Крім того, під час виконання постанови судді встановлено, що ОСОБА_1 не одноразово викликався до відділу виконавчої служби, у тому числі задоволено подання про привід боржника, яке залишилось не виконаним.
Постанова Зміївського районного суду Харківської області від 10.11.2020 за частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не виконана протягом п`яти років, у зв`язку з чим, на думку представника органу пробації, є підстави у застосуванні аналогії закону, а саме норми статті 80 Кримінального кодексу України.
Вказані обстави, стали підставою для звернення до суду з вказаним поданням.
Судовий розгляд подання призначено на 09.07.2026.
Начальник Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області Римарук І. І. до канцелярії суду подала заяву відповідно до якої просила проводити розгляд подання за її відсутності на задоволенні подання наполягала в повному осязі з підстав викладених у ньому.
ОСОБА_1 до суду не прибув, причини неявки не повідомив.
Враховуючи те, що розділом 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визначено обов`язкової участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності та представника органу пробації під час розгляду питань, пов`язаних з виконанням постанови, вважаю за можливе розглянути справу без їх участі.
Ознайомившись з поданням та матеріалами особової справи № 9-2020, дійшов наступного:
Так, з матеріалів справи вбачається, що 10.11.2020 постановою Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на накладено нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.
Вказана постанова була отримана для виконання Чугуївським районним відділом № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області 26.11.2020.
Відповідно до частини 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями частини 1 статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу про адміністративні правопорушення та інших законів України.
Згідно зі статтею 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання, при цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення не передбачено.
В силу вимог статті 302 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 ст. 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.
Так, відповідно до пунктів 5, 6 та 9 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, у разі: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо застосування положень статті 80 Кримінального кодексу України суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягають виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення, якщо їх не звернуто до виконання протягом 3 місяців з дня винесення.
Стаття 80 Кримінального кодексу України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.
Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування статті 80 Кримінального кодексу України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Як зазначалося вище, ОСОБА_1 був визнаний за постановою суду від 10.11.2020 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 240 годин.
Вказана постанова набрала законної сили 20.11.2020.
З повідомлення органу пробації вбачається, що вказана постанова прийнята до виконання 26.11.2020.
Наразі ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт не виконав, що може свідчити про ухилення або злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення.
Відповідно до статті 325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.
У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.
Відповідно до пункту 12.2 розділу ХІІ Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 19.03.2013 № 474/5, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання для вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанов суду про накладення адміністративних стягнень стосовно порушників, які визнані особами з інвалідністю І або ІІ групи, вагітних жінок, жінок старше 55 років та чоловіків старше 60 років.
Водночас, суду не надано доказів вжиття уповноваженим органом з питань пробації заходів, передбачених статтею 325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Також, суду не надано доказів, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І або ІІ групи.
Таким чином, доводи щодо неможливості виконання постанови суду, у зв`язку з хворобою ОСОБА_1 не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.
За таких обставин, подання начальника Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області Римарук І. І. щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови судді є не обґрунтованим і не підлягає задоволенню.
Керуючись статтею 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні подання начальника Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області Римарук І. І. щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови судді у відношенні ОСОБА_1 - відмовити.
На постанову може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя: