Справа № 953/3198/26 
н/п 3/953/770/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2026 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Губська Я.В., розглянувши матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
-за ч.2 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ: 
08.03.2026 о 15:05 ОСОБА_1 , повторно протягом року, у м. Харків по вул. Академіка Павлова, 321/20, керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з, НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився. Дана подія зафіксована на нагрудні відео-реєстратори №470100, 472988, 473223. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 на розгляд матеріалів справи в суді не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом скерування рекомендованих повідомлень про виклик у судове засідання за місцем проживання правопорушника та смс-повісток на номер його телефону. Про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень не надходило.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його захисник Бреславець М.Г. заперечувала факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та наголошувала, що матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують його вину, а процедура огляду на стан сп`яніння проведена з чисельними порушеннями норм чинного законодавства, Матеріали справи містять істотні порушення порядку зупинки транспортного засобу, проведення огляду та фіксації нібито відмови від його проходження, а також права особи на захист. Крім того, не підтверджено чіткої, добровільної та однозначної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, тоді як його поведінка, зафіксована на відеозаписі, свідчить про бажання пройти огляд після отримання правничої допомоги. Окремо підлягає врахуванню спеціальний правовий статус ОСОБА_1 як військовослужбовця та недотримання передбаченого ст. 266-1 КУпАП порядку проведення огляду. За таких обставин отримані докази не можуть бути покладені в основу висновку про його винуватість, а сам протокол не є самостійним та беззаперечним доказом вчинення правопорушення. Отже, у справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі № 953/3198/26 щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною 2 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даними статтями у судовому засіданні не є обов`язковою.
Разом з тим, обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати учать на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Також, у справі Каракуця проти України, у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд вважає за можливе розглядати справу про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за його відсутності та на підставі письмових доказів наявних в матеріалах справи.
З`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, з таких підстав.
У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати Положеннями ч.1 ст. 130 цього Кодексу передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачено повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Крім того, згідно п. 2 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008р., огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015р.
За загальним правилом, огляд на стан сп`яніння проводиться на місці зупинки, однак, як зазначено п. 7 Розділу І цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
За змістом п. п. 6, 7, 8 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Факт вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 пітверджується також: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №609489 від 08.03.2026 року, відеофіксацією з бодікамер, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки,направленням на огляд водія т/з з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, довідкою старшого інспектора ВАП УПП у Харківській області ДПП Тарабара І., з якої видно, що ОСОБА_1 19.05.2025 року притягувався Дніпровським районним судом м.Києва до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, рапортом працівника поліції та постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 19.05.2025.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він нібито не відмовлявся від огляду, а лише бажав попередньо отримати правничу допомогу, суд оцінює критично. Намір скористатися допомогою адвоката сам по собі не звільняє водія від обов`язку виконати законну вимогу поліцейського щодо проходження огляду. Вирішальним у цій справі є те, що огляд у визначений працівниками поліції спосіб фактично проведений не був, а поведінка ОСОБА_1 об`єктивно призвела до його непроходження та фактичної відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому суд враховує відеозаписи, долучені до матеріалів справи, як безпосереднє джерело доказів, оскільки саме вони дають можливість встановити послідовність подій, поведінку водія, висловлені ним пояснення та дії працівників поліції. Окремі неточності у формулюваннях працівників поліції або часових моментах самі по собі не спростовують факту відмови від проходження огляду, якщо загальна сукупність доказів підтверджує протилежне.
Доводи щодо незаконності зупинки транспортного засобу також не можуть бути безумовною підставою для закриття провадження. Навіть за наявності певних недоліків у фіксації причини зупинки суд повинен оцінити всі наявні у справі докази в їх сукупності та встановити, чи вплинуло відповідне порушення на достовірність доказів і можливість встановлення обставин правопорушення.
Зазначені у протоколі ознаки сп`яніння — запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови — відповідно до матеріалів справи були безпосередньо виявлені працівниками поліції та стали підставою для пропозиції пройти огляд. Відсутність лабораторного чи медичного підтвердження стану сп`яніння не має визначального значення, оскільки особа притягується до відповідальності не за доведений результат огляду, а за відмову від його проходження.
Щодо доводів про психологічний тиск, суд не встановив таких обставин, які б свідчили про незаконний примус, що позбавляв ОСОБА_1 можливості вільно висловити свою волю. Саме по собі наполягання працівників поліції на проходженні огляду та роз`яснення наслідків відмови від нього не є психологічним тиском, а становить виконання ними службових повноважень та забезпечення дотримання встановленої законом процедури.
Щодо спеціального статусу ОСОБА_1 як військовослужбовця, суд зазначає, що сам по собі такий статус не виключає можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Посилання на положення ст. 266-1 КУпАП підлягають оцінці з урахуванням конкретних обставин справи та характеру проведених працівниками поліції процесуальних дій. Наявність спеціального статусу особи не може автоматично свідчити про відсутність складу адміністративного правопорушення.
Суд враховує, що працівники поліції безпосередньо спостерігали поведінку ОСОБА_1 , зафіксували ознаки можливого сп`яніння, запропонували йому пройти відповідний огляд та зафіксували обставини його непроходження. Будь-яких об`єктивних доказів, які б достовірно спростовували зазначені обставини, суду не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, за наявності передбачених законом підстав для проведення огляду не виконав законну вимогу щодо його проходження, з огляду на це, оцінюючи докази, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення і які не викликають обґрунтованого сумніву в їх достовірності, приходжу до висновку про їх допустимість і відповідно, про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката про виклик та допит працівника поліції, оскільки необхідність його виклику для всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи не обґрунтована.
Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що стверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах справи.
З довідки інспектора ВАП УПП у Харківській області ДПП Тарабара І. вбачається, що за гр. ОСОБА_1 , транспортні засоби не зареєстровані.
Враховуючи особу правопорушника та обставини справи, вважаю, що йому слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без конфіскації транспортного засобу.
У відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 268, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»
ПОСТАНОВИВ:
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 34000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. (Код бюджетної класифікації: 21081300, одержувач: ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300, розрахунковий рахунок: № UA168999980313020149000020001, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ одержувача: 37874947, код банку МФО банку: 899998, призначення платежу: сплата штрафу) з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір по справі про адміністративне правопорушення відносно ПІБ", Київський районний суд м.Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746).
Відповідно до частини 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити особі, що притягнута до адміністративної відповідальності, що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя -