Справа № 209/430/26
Провадження № 2/209/1299/26

РІШЕННЯ
Іменем України

05 серпня 2026 року Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі: 
головуючого - судді Юрченко Я.О.,
за участю: 
секретаря судового засідання Гонян Л.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» Лозіної Ольги Юріївни до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -
В С Т А Н О В И В :
До провадження Дніпровського районного суду міста Кам`янського надійшов позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що АТ «Райффайзен Банк» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.raiffeisen.ua» (стара адреса www.aval.ua) Публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк». У Публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує Заяву про акцепт публічної пропозиції/Угоду, за встановленою формою.
05.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № PDV2-1562932. Відповідно до цієї угоди ОСОБА_1 прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловив повну та безумовну згоду з її умовами.
02.07.2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3135/82/1144468, відповідно до умов якого Кредитор надав Позичальнику кредит в сумі 224964,00 гривень строком на 48 місяців з фіксованою процентною ставкою в розмірі 48,00 % річних, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні Договором. Своїм підписом під відповідним документом Позичальник засвідчив, що він отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування.
Заява про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/3135/82/1144468 від 02.07.2021 року, паспорт споживчого кредиту та Заява про акцепт Публічної пропозиції/Угода, підписані Позичальником/Страхувальником особисто й засвідчують прийняття (акцепт) Клієнтом публічної пропозиції.
Проте, всупереч вимогам Заяви-Договору Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредиту та відсотків за кредитом згідно умов Кредитного договору.
Станом на 27.11.2025 року заборгованість Позичальника перед Банком за Заявою Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» становить 251019,66 грн., яка складається з дозволеного та овердрафту 224964,00 грн. та недозволеного овердрафту- 26055,66 грн., у тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 43266,30 грн..
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 лютого 2026 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 80).
Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
04 лютого 2026 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.
04 березня 2026 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 89).
Ухвалою судді від 04 березня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості (а.с. 90).
Представником відповідача Котькорло О.А. 06.05.2026 року через підсистему «Електронний суд» за вх. 10316 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 215800,01 грн. нарахованих відсотків за дозволеним овердрафтом (відсотків за користування кредитними коштами). На обґрунтування своєї позиції зазначив, що ознайомившись з розрахунком заборгованості по кредитному рахунку, який позивач додав до позовної заяви встановлено, що перший безготівковий платіж ОСОБА_1 у справі був здійснений 03.07.2021 року в сумі 22053,45 грн. кредитних коштів; відсоткова ставка за дозволеним овердрафтом становить 48,00%; інші нарахування (пені, штрафні санкції не нараховувались у зв`язку із оголошеним воєнним станом в Україні відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей нарахування процентів за споживчими кредитами під час воєнного стану та удосконалення державного регулювання у сфері фінансових послуг». Однак, в розрахунку позивачем допущені суттєві помилки та застосовані до нарахування різні відсоткові ставки, що ставлять під сумнів заявлені суми, які позивач просить стягнути з ОСОБА_1 .. Так, на залишок суми станом на 22.01.2022 року в розмірі 40192,98 грн. було нараховано 4,04 % відсотків за користування кредитними коштами, що становить 1623,47 грн.; на залишок суми заборгованості станом на 25.02.2022 року в розмірі 44947,08 грн. було нараховано 3,944% відсотків за користування кредитними коштами, що становить 1772,62 грн.; на залишок суми заборгованості станом на 27.05.2022 року в розмірі 52513,32 грн. було нараховано 4,077% відсотків за користування кредитними коштами, що становить 2140,80, грн.; на залишок суми заборгованості станом на 29.03.2023 року в розмірі 77 134,96 грн. було нараховано 4,303% відсотків за користування кредитними коштами, що становить 3319,45 грн.; на залишок суми заборгованості станом на 25.02.2024 року в розмірі 119439,51 грн. було нараховано 3,803% відсотків за користування кредитними коштами, що становить 4542,61 грн.. З огляду на викладене, застосування в різні періоди часу різних відсоткових ставок за користуванням кредитними коштами суперечить умовам кредитного Договору. Відповідно до наданого позивачем розрахунку не можливо встановити загальну суму відсотків, які були сумарно застосовані банківською установою для нарахування коштів за користування тілом кредиту. З огляду на викладене вбачається, що зазначені позовні вимоги про стягнення нарахованих спірних сум не підлягають задоволенню, а розрахунок нарахованих сум, які позивач просить стягнути з ОСОБА_1 підлягає додатковому уточненню з обов`язковим зазначенням відсоткової ставки, що була застосована для кожної операції з нарахування відсотків за дозволеним овердрафтом. Окрім цього, відповідач очікує понести судові витрати у зв`язку із розглядом даної судової справи, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу. Станом на дату подачі відзиву, орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу яка буде сплачена адвокату складає 20000,00 грн., яку в подальшому просить стягнути з позивача на користь відповідала пропорційна задоволеним позовним вимогам (а.с.129-130).
Представником позивача Науменко О.В. 01.06.2026 року через підсистему «Електронний суд» за вх. 12729 скеровано до суду додаткові пояснення по справі, відповідно до яких представник ознайомившись із доводами відзиву на позов відповідача, вважає, що останній не спростовує фактичні обставини справи та обґрунтування позову, які викладені у позовній заяві АТ «Райффайзен Банк». Наголосила, що надані виписки з рахунку відповідача є офіційними регістрами аналітичного обліку, складеними відповідно до стандартів НБУ та законів України. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду (справи № 910/10254/18 та № 353/614/15), такі первинні документи є належними й достатніми доказами факту видачі кредиту та наявності заборгованості. Зазначила, що за укладеним договором сторони погодили фіксовану ставку 48,00% річних. Відображені у розрахунку щомісячні нарахування (від 3,8% до 4,3%) є виключно математичним результатом щоденного нарахування цієї річної ставки на фактичний залишок боргу залежно від кількості днів у місяці. Оскільки відповідач не надав суду власного контррозрахунку, його сумніви не спростовують первинну бухгалтерію банку, яка повністю доведена за стандартом «більшої вірогідності» (справи № 209/3103/21 та № 204/7787/21). Також представник зазначила про необґрунтованість претензій відповідача на відшкодування 20000,00 грн. витрат на адвоката, оскільки до суду не надано договору про правову допомогу, опису робіт та доказів оплати гонорару. Керуючись ст. 526, 625, 1054 ЦК України та принципом змагальності сторін (ст. 129 Конституції України), представник позивача просить долучити ці пояснення до матеріалів справи та задовольнити позов Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк» у повному обсязі, стягнувши зі ОСОБА_1 251019,66 грн. заборгованості (а.с134-137).
Представником відповідача Котькорло О.А. 10.06.2026 року через підсистему «Електронний суд» за вх. 13734 скеровано додаткові пояснення по справі, відповідно до яких зазначила, що позовні вимоги в частині нарахування відсотків відповідач не визнає, оскільки в доданому до позову розрахунку заборгованості допущені суттєві помилки та безпідставно застосовані різні щомісячні відсоткові ставки на залишок суми боргу (зокрема 4,04%, 3,944%, 4,077%, 4,303%, 3,803%), що прямо суперечить умовам кредитного Договору про фіксовану ставку в розмірі 48,00% річних. Через зазначені суперечності встановити загальну суму відсотків за користування тілом кредиту неможливо, а сам розрахунок не є обґрунтованим, що свідчить про невиконання позивачем імперативних вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та є підставою для відмови у стягненні цих спірних сум. З огляду на викладене та керуючись положеннями чинного законодавства України, просила відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 215800,01 грн. нарахованих відсотків за дозволеним овердрафтом через необґрунтованість пред`явлених до стягнення сум, а судові витрати на професійну правничу допомогу стягнути з позивача на користь відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог (а.с.143-144).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, через підсистему «Електронний суд» 05.08.2026 року подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.
Представник відповідача ОСОБА_3 разом з додатковими поясненнями, поданими 10.06.2026 року, просила відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 215 800,01 грн. нарахованих відсотків за дозволеним овердрафтом.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Судом встановлено, що 05.07.2016 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 підписано угоду № PDV2-1562932.
02.07.2021 року ОСОБА_1 заповнив заяву на отримання кредиту за програмою кредиту «Кредитна картка» № 010/3135/82/1144468, де зазначена особиста інформація відповідача.
02.07.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3135/82/1144468. Відповідно до узгоджених умов встановлено: кредитний ліміт у сумі 45000,00 грн., строк кредиту 48 місяців, процентна ставка фіксована 48,00% річних. Договір підписано відповідачем ОСОБА_1 власноручно.
Відповідно до розрахунку заборгованості, який зроблено станом на 27.11.2025 року встановлено, що загальний розмір заборгованості становить 251019,66 грн., яка складається з: дозволеного та овердрафту 224964,00 грн., недозволеного овердрафту- 26055,66 грн., прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 43266,30 грн..
Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частина 2ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Райффайзен Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідачем вимоги договору невиконані, грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом не повернуто, у зв`язку з чим у нього, як зазначає позивач, утворилась заборгованість 251019,66 грн., яка складається з:дозволеного та овердрафту 224964,00 грн., недозволеного овердрафту- 26055,66 грн., прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 43266,30 грн..
Суд встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається із заяви, яка власноручно підписана відповідачем, сторони узгодили всі істотні умови договору, в тому числі й проценти за користування кредитом.
Отже, умови кредитного договору були погоджені з відповідачем, але останній неналежним чином виконував умови договору.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів» (далі Закон).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Застосовуючи наведені норми міжнародного та національного законодавства про захист прав споживачів до спірних правовідносин, суд детально дослідив доводи адвоката Котькорла О.А. щодо наявності ознак контрактних зловживань та безпідставної зміни банком відсоткових ставок у розрахунку заборгованості на загальну суму 215 800,01 грн. Проте за результатами аналізу матеріалів справи фактів незаконного кредитування чи односторонньої зміни умов договору з боку АТ «Райффайзен Банк» судом встановлено не було.
Із підписаної ОСОБА_1 заяви слідує, що банк належним чином ознайомив позичальника з усіма істотними умовами кредитування, а розмір процентної ставки було чітко зафіксовано на рівні 48,00% річних. Надані позивачем виписки за особовим рахунком відповідача є регістрами аналітичного первинного обліку і належними доказами у справі (ст. 76, 89 ЦПК України). Відображені в них помісячні коливання відсоткових сум (від 3,803% до 4,303%) є результатом виключно щоденного автоматизованого нарахування узгодженої річної ставки на фактичний залишок основного боргу залежно від календарної кількості днів у конкретному місяці. Оскільки відповідач не надав суду обґрунтованого контррозрахунку боргу, його сумніви повністю спростовуються за процесуальним стандартом більшої вірогідності.
Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Райффайзен Банк» не дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Беручи до уваги наведену обов`язкову правову позицію Конституційного Суду України, суд детально проаналізував доводи адвоката Котькорла О.А. щодо необхідності додаткового захисту відповідача як слабшої сторони договору приєднання. Проте матеріали справи беззаперечно свідчать, що АТ «Райффайзен Банк» повністю забезпечило право споживача на отримання прозорої інформації, ознайомило ОСОБА_1 з умовами кредитування та узгодило фіксовану відсоткову ставку у розмірі 48,00% річних, що підтверджено власноручним підписом відповідача на Заяві-Договорі № 010/3135/82/1144468 від 02.07.2021 року.
Суд відхиляє заперечення представника відповідача про безпідставне нарахування різних щомісячних ставок (від 3,803% до 4,303%) та необґрунтованість суми відсотків у розмірі 215800,01 грн. Подані позивачем банківські виписки та детальний розрахунок є офіційними регістрами аналітичного первинного обліку (ст. 76, 89 ЦПК України), які відображають щоденне нарахування узгодженої річної фіксованої ставки на фактичний залишок основного боргу залежно від календарної кількості днів у конкретному місяці. Оскільки відповідач не надав суду альтернативного математичного контррозрахунку боргу, його сумніви повністю спростовуються за процесуальним стандартом більшої вірогідності.
Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Райффайзен Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, таким чином, суд вважає, що заявлена позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у загальні сумі складає 251019,66 грн., яка складається з: дозволеного та овердрафту 224964,00 грн., недозволеного овердрафту- 26055,66 грн., прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 43266,30 грн..
Вказаний висновок відповідає висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 336/887/18 (провадження № 61-11747св19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.
Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 530, 611, 1054, 1055, 1050 ЦК України, ст. 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 274, 279, 354ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимогиАкціонерного товариства «Райффайзен Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (ЄДРПОУ 14305909, юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4 А) заборгованість за кредитним договором № 010/3135/82/11444468 від 02.07.2021 року у розмірі 251019 (двісті п`ятдесят одна тисяча дев`ятнадцять) гривень 66 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (ЄДРПОУ 14305909, юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4 А) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3765 (три тисячі сімсот шістдесят п`ять) гривень 29 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 05 серпня 2026 року.

Суддя         Я.О.Юрченко