ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 380/4915/26 пров. № А/857/41087/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Димарчук Т.М.,
суддів – Москаля Р.М., Сала П.І.,
за участю секретаря судового засідання – Чорної І.Б.,
представника позивача – Данилюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2026 року (суддя – Братичак У.В., м. Львів) у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у березні 2026 року звернулося в суд з позовною заявою до Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю в справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – фізичної особи ОСОБА_1 в якій просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця від 09.03.2026 ВП №79305954 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на безпідставність прийняття державним виконавцем постанови від 09.03.2026 ВП №79305954 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 у справі №380/10254/25. Позивач зазначив, що судове рішення виконане ГУПФ України у Львівській області, про що державного виконавця повідомлено 18.11.2025 листом №1300-5310-5/155361.
З огляду на це, позивач стверджує про відсутність підстав для накладення штрафу за невиконання виконавчого листа, а тому вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.07.2026 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 09.03.2026 ВП №79305954 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в розмірі 5100,00 грн.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд безпідставно відхилив доводи щодо невиплати пенсії позивачу у належному розмірі. Надані матеріали справи та банківські виписки доводять, що реальна виплата коштів на рахунок стягувача здійснювалася у менших розмірах, ніж встановлено судовим рішенням. Зокрема, на виконання рішення суду сума поточної пенсії мала становити 39 853,64 грн. Натомість фактично виплачувалось: у грудні 2025 та січні 2026 - по 38 053,64 грн; у лютому 2026 - 31 619,09 грн; у березні 2026 - 31 601,09 грн; у квітні 2026 - 30 619,09 грн. Враховуючи, що станом на 09.03.2026 судове рішення не було виконано у повному обсязі (реального повного розрахунку проведено не було), у державного виконавця були правові підстави, передбачені ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», для накладення на боржника штрафу.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Вказує на те, що після здійснення модернізації підсистем Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України на виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 у справі №380/10254/25 Головним управлінням 05.11.2025 здійснено перерахунок пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром. Розмір пенсії з 01.03.2025 обраховано в розмірі 39853,64 грн. Сума доплати з 01.03.2025 по 30.11.2025 нарахована в розмірі 16200 грн. З них 4320 грн (поточна заборгованість) виплачена ОСОБА_1 у листопаді 2025 року та 1000 грн (поточна заборгованість) виплачена в лютому 2026 року. У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 30.12.2025 №1778 «Про визначення порядку виплати пенсії деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» пенсію ОСОБА_1 з 01.01.2026 перерераховано відповідно до вимог цієї постанови. Отже, з 01.01.2026 розмір пенсії стягувача, з врахуванням Постанови №1778, обраховано в розмірі 31159,09 грн. Водночас судом не досліджувалось питання правомірності застосування понижуючих коефіцієнтів з 01.01.2026 до пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови №1778 та не було предметом розгляду у межах адміністративної справи № 380/10254/25. Отже, у зв`язку із прийняттям 30.12.2025 Постанови №1778 запроваджено нове правове регулювання правовідносин щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , що не охоплювалось предметом судового розгляду в межах адміністративної справи №380/10254/25
Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1 у поясненнях просив рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.07.2026 скасувати, а апеляційну скаргу задовольнити.
У судовому засіданні представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області просила рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.07.2026 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Належно повідомлені відповідач та третя особа на стороні відповідача в судове засідання не з`явилися. 
За приписами ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ).
З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та КП “ДСС” судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 у справі № 380/646/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування з 01.01.2025 понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 у справі №380/10254/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування обмеження максимальним розміром при виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2025. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01.03.2025 провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2025 у справі №380/10254/25 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 у справі №380/10254/25 – без змін.
06 жовтня 2025 року Львівським окружним адміністративним судом видано два виконавчі листи №380/10254/25.
10.10.2025 державним виконавцем, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України “Про виконавче провадження” (далі – Закон), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79305954, з примусового виконання виконавчого листа №380/10254/25, виданого 06.10.2025 Львівським окружним адміністративний судом.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повідомлено відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом від 20.10.2025 за №1300-5310-5/138226 про те, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення по справі №380/10254/25 буде здійснено після введення в експлуатацію доопрацьованої Пенсійним фондом України інформаційної системи для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування відповідно до пункту 2 Порядку.
Після здійснення модернізації підсистем Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України 05.11.2025 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025, без обмеження її максимальним розміром. 
Зокрема, з 01.03.2025 пенсію ОСОБА_1 обраховано в розмірі 39853,64 грн. Сума доплати за період з 01.03.2025 по 30.11.2025 нарахована в розмірі 16200 грн. З них 4320 грн (поточна заборгованість) виплачено ОСОБА_1 в листопаді 2025 року та 1000 грн (поточна заборгованість) виплачено в лютому 2026 року, 982,00 грн (поточна заборгованість) виплачено у березні 2026 року. Залишок невиплаченої заборгованості становить 11880 грн (відкладена заборгованість).
Починаючи з грудня 2025 року розмір пенсії ОСОБА_1 до виплати визначений у сумі 39853,64 грн та не обмежений максимальним розміром.
Наведені висновки суду підтверджується протоколом від 05.11.2025 за пенсійною справою №1315025945 – Служба судової охорони, розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №1315025945 та виписками по банківському рахунку, наданими ОСОБА_1 .
Окрім цього, з наданих банківських виписок судом також встановлено, що попри нарахування позивачем починаючи з грудня 2025 року суми пенсії ОСОБА_1 у розмірі 39853,64 грн, у грудні 2025 року та січні 2026 року така була виплачена у попередньому розмірі - 38 053,64 грн, проте у лютому 2026 року та березні 2026 року було доплачено 1000 грн та 982,00 грн поточної заборгованості.
Також, згідно з перерахунком пенсії ОСОБА_1 , проведеним на виконання вимог Закону України “Про державний бюджет на 2026 рік”, починаючи з січня 2026 року розмір пенсії останнього з надбавками становить 39994,04 грн, з урахуванням максимального розміру – 398853,64 грн, з урахуванням застосованого відповідачем коефіцієнта згідно Постанови Кабінету Міністрів України “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану” від 30 грудня 2025 року № 1778 (далі – Постанова №1778) до виплати призначена сума в розмірі 31159,09 грн.
09.03.2026 державним виконавцем винесено постанову №79305954 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у розмірі 5100 грн.
В обґрунтування прийнятої постанови відповідачем зазначено, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 у справі №380/10254/25 станом на 09.03.2026 залишається не виконаним. 09.02.2026 на адресу відділу надійшла заява стягувача від 09.02.2026, якою повідомлено про невиконання рішення суду боржником, зокрема у грудні 2025 року та в січні 2026 року на розрахунковий рахунок стягувача, відкритий в АКБ “ПРИВАТБАНК” та призначений для пенсійних виплат, прийшло зарахування пенсії у розмірі лише 38053,64 грн. Разом з тим, згідно даних пенсійної справи, взятих з офіційного вебпорталу Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 у грудні 2025 року виплачено пенсію у розмірі 39853,00 грн (без обмеження максимальним розміром).
Не погодившись з такою постановою ГУ ПФУ у Львівській області оскаржило її до суду.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з грудня 2025 року розмір пенсії ОСОБА_1 до виплати визначений у сумі 39853,64 грн та не обмежений максимальним розміром. Вказане підтверджується протоколом від 05.11.2025 за пенсійною справою №1315025945 – Служба судової охорони, розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №1315025945 та виписками по банківському рахунку, наданими ОСОБА_1 . Водночас після січня 2026 року змінилося правове регулювання спірних правовідносин, зокрема у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про державний бюджет на 2026 рік» та Постановою №1778. Однак, право ОСОБА_1 на отримання пенсії починаючи з 01.01.2026 без обмеження максимальним розміром та без застосування обмежувальних коефіцієнтів, встановлених Постановою №1778 не було і не могло бути предметом розгляду у справі №380/10254/25, адже відповідні правовідносини виникли вже після набрання рішенням у ній законної сили. 

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції підставними та обґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Як передбачено ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі Закон №1404-VІІІ) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. (далі Закон №1404).
Згідно з ч. 1-2 ст. 15 Закону №1404-VІІІ, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з п.16 ч.3 ст. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.63 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.1 ст.75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
З аналізу вищезазначених норм випливає, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Як вже зазначалось вище, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 у справі №380/10254/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування обмеження максимальним розміром при виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2025. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01.03.2025 провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум.
Так, судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 20.10.2025 за №1300-5310-5/138226 повідомлялося відповідача про те, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення по справі №380/10254/25 буде здійснено після введення в експлуатацію доопрацьованої Пенсійним фондом України інформаційної системи для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування відповідно до пункту 2 Порядку № 821.
Водночас, після здійснення модернізації підсистем Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України 05.11.2025 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025, без обмеження її максимальним розміром, про що листом від 18.11.2025 за №1300-5310-5/155361 також повідомлено відповідача, з наданням підтверджуючих документів.
Окрім цього листом від 18.11.2025 за №1300-5310-5/155361 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило відповідача, що виплата коштів,, на виконання судового рішення буде проводитися відповідно до вимог Порядку №821.
Зокрема, з матеріалів справи встановлено, що з 01.03.2025 пенсію ОСОБА_1 обраховано в розмірі 39853,64 грн. 
Сума доплати за період з 01.03.2025 по 30.11.2025 нарахована в розмірі 16200 грн. З них 4320 грн (поточна заборгованість) виплачено ОСОБА_1 в листопаді 2025 року та 1000 грн (поточна заборгованість) виплачено в лютому 2026 року, 982,00 грн (поточна заборгованість) виплачено у березні 2026 року. Залишок невиплаченої заборгованості становить 11880 грн (відкладена заборгованість).
Починаючи з грудня 2025 року розмір пенсії ОСОБА_1 до виплати визначений у сумі 39853,64 грн та не обмежений максимальним розміром.
Наведені висновки суду підтверджується протоколом від 05.11.2025 за пенсійною справою №1315025945 – Служба судової охорони, розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №1315025945 та виписками по банківському рахунку, наданими ОСОБА_1 .
З приводу доводів ОСОБА_1 , щодо того, що з лютого 2026 року йому виплачується лише 30619, 09 грн пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
Так, як встановлено судом вище, з 01.02.2026, на підставі Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило новий перерахунок пенсії ОСОБА_1 та обчислило її розмір в сумі 39994,04 грн, з урахуванням максимального розміру – 398853,64 грн, а з урахуванням застосованого відповідачем коефіцієнта згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» від 30 грудня 2025 року № 1778 (далі – Постанова №1778) до виплати призначена сума в розмірі 31159,09 грн.
Тобто, після січня 2026 року змінилося правове регулювання спірних правовідносин, зокрема у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про державний бюджет на 2026 рік» та Постановою №1778.
Водночас, право ОСОБА_1 на отримання пенсії починаючи з 01.01.2026 без обмеження максимальним розміром та без застосування обмежувальних коефіцієнтів, встановлених Постановою №1778 також не було і не могло бути предметом розгляду у справі №380/10254/25, адже відповідні правовідносини виникли вже після набрання рішенням у ній законної сили.
Більше того, з відомостей ЄДРСР та комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» судом також встановлено, що ОСОБА_1 скористався правом на окреме оскарження відповідних дій та рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року у справі №380/2628/26 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування з 01.01.2026 понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2026 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 року № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат. Вказане судове рішення набрало законної сили 15.06.2026.
Таким чином, матеріали справи містять відомості та належні докази щодо вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області належних дій щодо виконання рішення суду в межах справи №380/10254/25 станом на момент винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу.
Суд також враховує позицію Верховного суду, викладену у постанові від 07.11.2019 у справі №420/70/19, згідно з якою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Водночас, позивач надавав відповідачу обґрунтовані відповіді щодо виконання рішення суду.
Окрім того, в оскаржуваній постанові державного виконавця ВП №79305954 від 09.03.2026 зазначено, що рішення суду у справі №380/10254/25 не виконано. Зокрема, виконавець вказує, що 09.02.2026 на адресу відділу надійшла заява стягувача від 09.02.2026, якою повідомлено про невиконання рішення суду боржником у справі №380/10254/25 у грудні 2025 року та в січні 2026 року, так як на розрахунковий рахунок стягувача, відкритий в АКБ «Приватбанк» та призначений для пенсійних виплат у вказані місяці прийшло зарахування пенсії у розмірі лише 38053, 64 грн. Разом з тим, згідно даних пенсійної справи, взятих у грудні 2025 року виплачено пенсію у розмірі 39 853 грн з офіційного вебпорталу Пенсійного органу (без обмеження максимальним розміром).
Таким чином державний виконавець в оскаржуваній постанові станом на 09.03.2026 визнає та констатує виплату пенсії ОСОБА_1 у грудні 2025 року в розмірі 39 853 грн (без обмеження максимальним розміром), однак в подальшому резюмує, що рішення суду є не виконаним (не обгрунтовуючи жодними доказами таких висновків та не описуючи у чому саме він вбачає не виконання рішення суду у справі №380/10254/25).
Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Постанова державного виконавця ВП №79305954 від 09.03.2026 про накладення штрафу є не обгрунтованою та винесеною без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), адже з її змісту неможливо зрозуміти у чому саме (на думку відповідача) полягає не виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області у справі №380/10254/25.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2026 року – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя | | Т. М. Димарчук
судді | | Р. М. Москаль
| | П. І. Сало
Повне судове рішення складено 10.09.26