Справа № 583/2916/26
1-кп/583/329/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" липня 2026 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження №12026200460000432 від 16.05.2026 стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рябина Великописарівського району Сумської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, раніше не судимого
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,
 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , в період з квітня 2026 року по теперішній час (точної дати та часу у ході розслідування не встановлено), при відсутності відповідного рішення заволодів земельними ділянками комунальної власності, кадастрові номери яких відсутні (2,1340 га та 0,5217 га), загальною площею 2,6557 га, суміжні із земельною ділянкою з кадастровим номером 5921284400:05:001:0076, яка знаходиться на території Кириківської селищної ради Охтирського району Сумської області, за межами населеного пункту с. Рябина Охтирського району Сумської області, здійснивши їх культивування, внесення в ґрунт мінеральних добрив, а також посів сільськогосподарської культури - соняшника. Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру в Сумській області вищевказані земельні ділянки відносяться до земель комунальної власності з агровиробничою групою ґрунтів із шифром 53е (чорноземи типові малогумусті та чорноземи сильнореградовані важкосуглинкові). Відповідно до наказу Державного комітету по земельних ресурсах від 06.10.2003 №245 «Про затвердження переліку особливо цінних груп ґрунтів» зазначена агрогрупа відноситься до «Переліку особливо цінних груп ґрунтів провінції Лісостепова Лівобережна».
Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 197-1 КК України – самовільне зайняття земельних ділянок, вчинене щодо особливо цінних земель.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена 08.06.2026 між представником потерпілого Кириківської селищної ради Охтирського району Сумської області – державним реєстратором ЦНАП виконавчого комітету Кириківської селищної ради ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , згідно з якою останній визнає свою вину у зазначеному діянні, повністю відшкодував збитки потерпілій юридичній особі, беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні, вибачився перед представником потерпілого за завдану ним матеріальну шкоду, а потерпіла сторона до нього претензій не має, цивільний позов заявляти не бажає. При призначенні покарання сторони врахували обставини, які пом`якшують покарання підозрюваного, а саме: щире каяття, відсутність матеріальних претензій, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, та з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, дійшли згоди про призначення покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. При цьому представник потерпілого та обвинувачений підтвердили, що розуміють наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований у результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди про примирення.
Представник потерпілої юридичної особи пояснив, що наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.
Прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про примирення, просив призначити обвинуваченому покарання визначене угодою сторін кримінального провадження.
Суд проаналізував надані матеріали, заслухавши обвинуваченого, представника потерпілого, врахувавши позицію прокурора, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення з огляду на наступне.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки містить всі необхідні вимоги, визначенні ст. 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої злочином, узгоджене покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, дата її укладання та підписи.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України – самовільне зайняття земельних ділянок, вчинене щодо особливо цінних земель.
Згідно з положеннями ст. 12 КК України зазначене правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Судом встановлено, що угода про примирення від 08.06.2026 укладена між представником потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 ,який раніше не судимий, вину визнав, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжує покарання. 
Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтею 65 КК України.
При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє свої права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладання угоди про примирення між потерпілою стороною та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких підстав, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , з призначенням останньому узгодженої міри покарання.
Керуючись ст.ст. 374-376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 8 червня 2026 року між представником потерпілої юридичної особи Кириківської селищної ради – ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12026200460000432 від 16.05.2026 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Вирок може бути оскаржений потерпілим, обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області           ОСОБА_1