Унікальний номер справи 752/21592/24
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/9534/2026
Головуючий у суді першої інстанції О. Б. Кокошко 
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

10 липня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 

секретар судового засідання Комар Л. А.

учасники справи

заявник Головне управління Державної податкової служби 
у м. Києві
заінтересована особа Акціонерне товариство «СЕНС БАНК»
заінтересована особа ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, подану представником Коцуром Станіславом Олеговичем, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року, ухвалене у складі судді Кокошка О. Б., в примішенні Голосіївського районного суду м. Києва,

у с т а н о в и в :

У вересні 2024 року Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до суду із заявою, в якій просило зобов`язати АТ «СЕНС БАНК» розкрити банківську таємницю за рахунком р/р № НОМЕР_1 (код валюти 980 - українська гривня), який належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), за період із 31 серпня 2021 року до 31 грудня 2023 року, із зазначенням руху коштів, їх відправника і одержувача та призначенням платежу (розшифровкою контрагентів та призначенням платежу).
В обгрунтування заявлених вимог вказано, що з метою виконання функцій, передбачених Податковим кодексом України, зокрема, щодо дотримання податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи в ГУ ДПС у місті Києві виникла необхідність в отриманні інформації щодо обсягу та обігу коштів на банківських рахунках, відкритих ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в установі банку із зазначенням контрагентів, а також дати та суми операцій, призначення платежів, які подавались до банку, з метою використання інформації при проведенні перевірки.
Отримання вказаної інформації дасть змогу своєчасно виявляти суб`єктів та об`єктів оподаткування, своєчасне, достовірне і повне нарахування і сплати податків, перешкоджає неналежному та несвоєчасному забезпеченню визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, можливість застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; своєчасне вжиття заходів до виявлення, аналізу та перевірки фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму.
На підставі наказу Головного управлінні ДПС у місті Києві від 15 липня 2024 року №4742-п призначена із 30 липня 2024 року терміном на 10 робочих днів документальна планова виїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період із 01 січня 2018 року до 31 грудня 2023 року, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період із 01 серпня 2017 року до 31 грудня 2023 року.Про проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 проінформовано письмовим повідомленням від 16 липня 2024 року № 1506/26-15-24-02-01 та копією наказу, які направлено поштою 16 липня 2024 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою платнику податків ОСОБА_1 (трекінг 0600942569103), які вручено 08 серпня 2024 року згідно із інформацією з офіційного сайту Укрпошти: track.ukrposhta.ua.Платнику податків ОСОБА_1 направлено запит від 30 липня 2024 року № 1 про надання документів та письмових пояснень.
09 серпня 2024 року до Головного управління ДПС у місті Києві надійшла відповідь в електронній формі від платника податків ОСОБА_1 від 08 серпня 2024 року №080824 (вх. ГУ ДПС у місті Києві від 09 серпня 2024 року №73630/6), в якій платник повідомила, що «через втрату всіх первинних документів підприємницька діяльність наразі призупинена, а поновити документи неможливо через відсутність копій, всі електронні носії були також викрадені». При цьому документальні докази щодо викрадення або втрати документів та звернення до правоохоронних органів платником не надано.
Перевіркою було встановлено, що у періоді, який перевірявся платником податків ОСОБА_1 задекларовано види економічної діяльності, за здійснення яких було одержано дохід: діяльність в сфері бухгалтерського обліку й аудиту, консультування з питань оподаткування; рекламні агентства; діяльність у сфері права, згідно з податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця та додатків Ф2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи.
Документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення платником податків ОСОБА_1 : 1) пункту 85.2. статті 85 Податкового кодексу України у частині ненадання документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктив оподаткування, первинні документи, інші документи пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів;2) підпункту 49.18.5. пункту 49.18. статті 49, пункту 177.11. статті 177 Податкового кодексу України у частині не подання до контролюючого органу податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2019, 2022, 2023 роки; 3) пункту 177.2., підпункту 177.4.5. пункту 177.4. статті 177 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за період, що перевірявся на загальну суму 4 793 710,02 грн, у тому числі за періоди: 2019 рік - 469 973,52 грн, 2020 рік - 724 023,85 грн, 2021 рік - 3 588 559,27 грн, 2022 рік - 9360,00 грн, 2023 рік - 1 793,38 грн; 4) пункту 292.6. статті 296 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань по єдиному податку, що підлягає сплаті до бюджету за період, що перевірявся на суму 31 635,15 грн, у тому числі за 2018 рік - 31 635,15 грн; 5) підпункту 1.6. пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань із військового збору за результатами річного декларування, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 399 475,83 грн, у тому числі за періоди: 2019 рік - 39 164,45 грн; 2020 рік - 60 335,32 грн; 2021 рік - 299046,61 грн; 2022 рік - 780,00 грн; 2023 рік - 149,45 грн; 6) абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у частині заниження єдиного внеску, що підлягає сплаті в загальній сумі 575 675,98 грн, у тому числі за наступні періоди: за 2019 рік - 154 234,08 грн, 2020 рік - 182 191,90 грн, 2021 рік - 239 250,00 грн;7) пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у частині несвоєчасної сплати єдиного внеску у періоді, що перевірявся;8) пункту 183.2. статті 181 Податкового кодексу України у частині не реєстрації платником податку на додану вартість; 9) пункту 183.2. статті 181, пункту 187.1. статті 187 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період, що перевірявся у загальній сумі, що підлягає сплаті до бюджету 5 331 437,00 грн, у тому числі: за 2019 рік - 525 276 грн, за 2020 рік - 806 480 грн, за 2021 рік - 3 987 288 грн, за вересень 2022 року - 10 400,00 грн, за лютий 2023 року - 1 993,00 грн.
Заявник ГУ ДПС у місті Києві зазначав, що ним було напрвлено запит від 01 серпня 2024 року № 15550/Ж12/26-15-24-02-01-08 до АТ «СЕНС БАНК» щодо надання інформації про обсяг та обіг коштів у розрізі контрагентів з наданням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів, найменування за номером рахунку:   НОМЕР_1 (код валюти 980 - українська гривня) за період із 31 серпня 2021 року до 31 грудня 2023 року. Проте, АТ «СЕНС БАНК» у своїй відповіді від 13 серпня 2024 року № 36911-095 повідомив, що запитувана інформація є банківською таємницею та не може бути надана.
З метою встановлення явних (відомих) кредиторів та дебіторів, які здійснювали фінансово-господарські взаємовідносини з ОСОБА_1 на підставі цивільно-правових угод, тощо, а також, з метою встановлення фактичного обігу грошових коштів, які пройшли за вказаних розрахункових рахунках товариства, законності здійснення їх перерахувань іншими господарюючими суб`єктами підприємницької діяльності, фізичним особам, повноти декларування дохідної частини підприємницької діяльності необхідно провести аналіз інформації про рух грошових коштів на рахунках ОСОБА_1 відкритих у банківських установах, зокремаАТ «СЕНС БАНК».
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС у місті Києві, заінтересована особа - АТ «СЕНС БАНК», особа, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, ОСОБА_1 , про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо фізичної особи.
Не погодившись з рішенням суду ГУ ДПС у м. Києві через свого представника Коцур С. О. подало апеляційну скаргу, посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви у повному обсязі.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та ухвалив необгрунтоване рішення, оскільки до поданої до суду заяви було додано докази направлення наказу та повідомлення, які вручено ОСОБА_1 08.08.2024. 
Суд не врахував, що отримання інформації щодо контрагентів, з якими ОСОБА_1 здійснювала фінансові операції, є необхідними оскільки дані відомості про контрагентів дадуть змогу встановити фактичні джерела надходження коштів та господарські операції, які стали підставою для формування доходів ОСОБА_1 . Аналіз руху коштів надасть можливість перевірити реальність здійснення господарських операцій та чи платник податків не здійснює дії, які спрямовані на ухилення від сплати податків.
Зазначено, що отримання повної інформації про рух коштів по рахунках із зазначенням контрагентів забезпечить можливість здійснити всебічну, повну та об`єктивну перевірку дотримання податкового законодавства ОСОБА_1 , а також надасть можливість підтвердити або спростувати факти проведення фінансових операцій, що можуть мати ознаки здійснення фіктивної діяльності чи ухилення від сплати податків.
У судове засідання апеляційного суду учасники справи (їх представники) не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом доставлення судових повісток до електронних кабінетів учасників справи ГУ ДПС у місті Києві та АТ «СЕНС БАНК», та на поштову адресу  ОСОБА_1 . Будь - яких заяв / клопотань від учасників справи (їх представників) до суду станом на час розгляду справи не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників справи (їх представників) та скласти повну постанову у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувались судом 01.07.2026 через неявку учасників справи (їх представників) в судове засідання.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, платник податків  ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві.
ГУ ДПС у м. Києві 15 липня 2024 року видано наказ № 4742-п про проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків  ОСОБА_1  з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період із 01 січня 2018 року до 31 грудня 2023 року, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період із 01 серпня 2017 року до 31 грудня 2023 року.
Про проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 проінформовано письмовим повідомленням від 16 липня 2024 року №1506/26-15-24-02-01 та копією наказу, які направлено поштою 16 липня 2024 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою платнику податків ОСОБА_1 (трекінг 0600942569103), які вручено 08 серпня 2024 року згідно із інформацією з офіційного сайту Укрпошти: track.ukrposhta.ua.
Платнику податків ОСОБА_1 направлено запит від 30 липня 2024 року №1 про надання документів та письмових пояснень.
09 серпня 2024 року до Головного управління ДПС у місті Києві надійшла відповідь в електронній формі від платника податків ОСОБА_1 від 08 серпня 2024 року №080824 (вх. ГУ ДПС у місті Києві від 09 серпня 2024 року № 73630/6), в якій платник повідомила, що «через втрату всіх первинних документів підприємницька діяльність наразі призупинена, а поновити документи неможливо через відсутність копій, всі електронні носії були також викрадені». 
При цьому документальні докази щодо викрадення або втрати документів та звернення до правоохоронних органів платником не надано.
16 серпня 2024 року до Головного управління ДПС у місті Києві надійшов лист в електронній формі від платника податків ОСОБА_1 від 16 серпня 2024 року № 160824 (вх. ГУ ДПС у місті Києві від 16 серпня 2024 року № 75615/6), в якому платник додатково надала копії документів про звернення до Головного управління Національної поліції у місті Києві (Подільське управління) щодо втрати документів та результати його розгляду, в яких зазначено, що ОСОБА_1 не знає та не підозрює де та при яких обставинах зникли документи.
Із метою отримання первинних документів (їх копій) були здійснені виїзди за місцем податкової адреси платника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Двері квартири ніхто не відкрив.
Платником податків ОСОБА_1 до перевірки не надано документи, зокрема банківські виписки, чим порушено пункт 85.2. статті 85 Податкового кодексу України. 
У зв`язку з ненаданням до перевірки документів (книги обліку доходів та витрат, договорів, накладних, актів виконаних робіт/послуг, банківських виписок та інших документів) повноту декларування загального оподаткованого доходу в повному обсязі дослідити не представляється можливим.
Платник податків не з`явилась до Головного управління ДПС у місті Києві для ознайомлення з направленнями на перевірку та не надала первинні документи (їх копії) про що складений відповідний акт від 30 липня 2024 року № 6663/Ж6/26-15-24-02-01.
У зв`язку з викладеним вище, копії зазначених направлень на перевірку та запит від 30 липня 2024 року № 1 про надання документів та письмових пояснень направлені поштою на податкову адресу платника податків ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та на електронну адресу платника:    ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зазначена в ІКС «Податковий блок».
Термін проведення перевірки продовжувався на 10 робочих днів із 30 липня 2024 року до 12 серпня 2024 року на підставі наказу ГУ ДПС у місті Києві від 15 липня 2024 року №4742-п. 
Перевірка проведена в приміщені Головного управління ДПС у місті Києві за адресою: АДРЕСА_2 . Журнал реєстрації перевірок платником не надавався.
Перевіркою встановлено, що у періоді, який перевірявся платником податків ОСОБА_1 задекларовано види економічної діяльності, за здійснення яких було одержано дохід: діяльність в сфері бухгалтерського обліку й аудиту, консультування з питань оподаткування; рекламні агентства; діяльність у сфері права, згідно з податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця та додатків Ф2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи.
Документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення платником податків ОСОБА_1 :
1) пункту 85.2. статті 85 Податкового кодексу України у частині ненадання документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктив оподаткування, первинні документи, інші документи пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів;
2) підпункту 49.18.5. пункту 49.18. статті 49, пункту 177.11. статті 177 Податкового кодексу України у частині не подання до контролюючого органу податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2019, 2022, 2023 роки;
3) пункту 177.2., підпункту 177.4.5. пункту 177.4. статті 177 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за період, що перевірявся на загальну суму 4 793 710,02 грн, у тому числі за періоди: 2019 рік - 469 973,52 грн, 2020 рік - 724 023,85 грн, 2021 рік - 3 588 559,27 грн, 2022 рік - 9360,00 грн, 2023 рік - 1 793,38 грн;
4) пункту 292.6. статті 296 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань по єдиному податку, що підлягає сплаті до бюджету за період, що перевірявся на суму 31 635,15 грн, у тому числі за 2018 рік - 31 635,15 грн;
5) підпункту 1.6. пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань із військового збору за результатами річного декларування, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 399 475,83 грн, у тому числі за періоди: 2019 рік - 39 164,45 грн; 2020 рік - 60 335,32 грн; 2021 рік - 299046,61 грн; 2022 рік - 780,00 грн; 2023 рік - 149,45 грн;
6) абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у частині заниження єдиного внеску, що підлягає сплаті в загальній сумі 575 675,98 грн, у тому числі за наступні періоди: за 2019 рік - 154 234,08 грн, 2020 рік - 182 191,90 грн, 2021 рік - 239 250,00 грн;
7) пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у частині несвоєчасної сплати єдиного внеску у періоді, що перевірявся;
8) пункту 183.2. статті 181 Податкового кодексу України у частині не реєстрації платником податку на додану вартість;
9) пункту 183.2. статті 181, пункту 187.1. статті 187 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період, що перевірявся у загальній сумі, що підлягає сплаті до бюджету 5 331 437,00 грн, у тому числі: за 2019 рік - 525 276 грн, за 2020 рік - 806 480 грн, за 2021 рік - 3 987 288 грн, за вересень 2022 року - 10 400,00 грн, за лютий 2023 року - 1 993,00 грн.
ГУ ДПС у місті Києві направило запит від 01 серпня 2024 року № 15550/Ж12/26-15-24-02-01-08 до АТ «СЕНС БАНК» щодо надання інформації про обсяг та обіг коштів у розрізі контрагентів з наданням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів, найменування за номером рахунку:  НОМЕР_1 (код валюти 980 - українська гривня) за період із 31 серпня 2021 року до 31 грудня 2023 року.
Проте, АТ «СЕНС БАНК» у своїй відповіді від 13 серпня 2024 року № 36911-095 повідомив, що запитувана інформація є банківською таємницею та не може бути надана.
Відповідно до частини першої статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.
У статті 348 ЦПК України зазначено, що у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено, зокрема, обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено.
Згідно з статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України.
Пунктом 2 частини першої статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду.
Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.
Своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом.
Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
Відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.5 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
Саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких проведення перевірки є неможливим або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
У підпунктах 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України зазначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Як убачається з матеріалів справи, Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до суду з метою отримання інформації про рух коштів по рахунках ОСОБА_1 , зокрема, із зазначенням контрагентів, призначення платежів та інших реквізитів фінансових операцій.
Апелянт обґрунтовує необхідність отримання зазначеної інформації тим, що вона є необхідною для встановлення фактичних джерел надходження коштів, перевірки реальності здійснення господарських операцій, а також виявлення можливих порушень податкового законодавства у тому числі фактів ухилення від сплати податків.
Однак, умовою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є доведення не лише направлення запиту та його вручення з дотриманням вимоги ст.42 ПК України, а й наявності законних підстав для розкриття такої інформації.
ГУ ДПС у м. Києві не доведено дотримання вимог закону та наявність підстав для розкриття інформації, що містить банківську таємницю, стосовно ОСОБА_1 , оскільки заявником не підтверджено наявність підстав неможливості вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених чинним законодавством.
Натомість лише припущення щодо можливих порушень податкового, валютного та іншого законодавства ОСОБА_1 , зокрема, відсутності умов для реального здійснення господарських операцій та можливого заволодіння коштами, за відсутності в справі відповідних доказів, які хоча б мінімально відповідали стандарту доказування та містили формальні ознаки існування таких обставин та підтверджували необхідність у зв`язку з цим розкриття інформації, що містить банківську таємницю, не може бути достатньою підставою для задоволення заяви та розкриття такої інформації за рішенням суду.
Зокрема, статтею 348 ЦПК України передбачено, що в заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено, зокрема, обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено.
Згідно з частиною другою статті 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні заяви.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що однією з істотних умов договору банківського рахунка є гарантування банком збереження банківської таємниці.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 686/4972/21, від 23 березня 2023 року у справі № 752/18896/21, від 28 квітня 2025 року у справі № 758/4675/19, від 13 червня 2025 року у справі № 758/2238/18.
Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
Отже, у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. 
Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.
Розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, в межах цивільної справи можливе лише щодо юридичної або фізичної особи, стосовно якої вимагається розкриття інформації, а не її контрагентів.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що заявник не довів існування обставин, за яких є об`єктивна потреба в розкритті вказаної інформації.
Колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи дану справу, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви про розкриття банківської таємниці без задоволення.
А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та прийняв необґрунтоване рішення спростовуються встановленими вище обставинами.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що відмова суду першої інстанції у задоволенні заяви позбавляє контролюючий орган можливості виконувати функції податкового контролю, є необґрунтованими. Адже, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви не з формальних підстав, а у зв`язку з невиконанням заявником установленої законом процедури, зокрема, невжиттям усіх передбачених Податковим кодексом України заходів податкового контролю до звернення з вимогою про розкриття банківської таємниці.
Колегія суддів відмічає, що саме по собі існування у контролюючого органу загальних повноважень на здійснення податкового контролю не означає автоматичної правомірності втручання у сферу банківської таємниці, яка є винятковим заходом і підлягає суворому судовому контролю.
Крім того, кожна заява про розкриття банківської таємниці підлягає індивідуальній оцінці з урахуванням конкретних обставин справи, обсягу запитуваної інформації та дотримання заявником вимог законодавства.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки встановлених обставин та фактично спрямовані на виправдання передчасного й непропорційного втручання у сферу банківської таємниці.
Апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.
Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу заявника без задоволення. 
Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. 
Оскільки судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишено без змін, тому судові витрати ГУ ДПС у м. Києві не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, подану представником Коцуром Станіславом Олеговичем, залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її ухвалення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна