09.09.26
22-ц/812/1564/26
Провадження № 22-ц/812/1564/26 

П О С Т А Н О В А 
іменем України

09 вересня 2026 року       м. Миколаїв
справа № 945/1463/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Коломієць В.В., Крамаренко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області, ухвалене 11 травня 2026 року суддею Войнарівським М.М., у приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту не зазначена), у цивільній справі за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У червні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до ОСОБА_1 з позовом про стягнення 19 680 грн заборгованості за кредитним договором.
Позивач зазначав, що 27.02.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3741149, за умовами якого позичальник отримав 6 000 грн кредитних коштів. Внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов договору виникла заборгованість, яка становить 19 680 грн, а саме: 6 000 грн за основним боргом та 13 680 грн - за відсотками. 
30.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 30112021, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передало останньому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі до відповідача. 
Посилаючись на зазначене ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 19 680 грн заборгованості за кредитним договором.
Узагальнені доводи інших учасників
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сікорська І.С. просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на недоведеність отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та переходу права вимоги до позивача.
Представник позивача у поданих до суду запереченнях на відзив, зазначав, що кошти за кредитним договором були надані Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, що була ним зазначена при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Кредитодавця, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі тими, що підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Крім того, такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. З цих підстав позивач позбавлений можливості надати суду виписку з особового рахунку. 
Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. 
Також відповідач мав право подати до суду власний розрахунок або, висновок експерта щодо розміру нарахувань.
Також, враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів». У зв`язку з цим доводи представника відповідача про недоведеність отримання ОСОБА_1 кредитних коштів є безпідставними.
У відповіді на відзив позивача представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сікорська І.С. заперечувала проти стягнення відсотків за договором та штрафних санкції, посилаючись на те, що відповідач є військовослужбовцем та згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявний в матеріалах справи Витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3741149 в сумі 19 680 грн, не є копією оригінального реєстру прав вимоги, який мав бути підписаний обома сторонами правочину. Витяг сформовано та підписано лише представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кожухівським Я.І. та не містить підписів завірених печаткою ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «ЄАПБ», посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що надання правової кваліфікації відносинам сторін, виходячи з установлених під час розгляду справи фактів, та визначення правової норми, яка підлягає застосуванню для вирішення спору, є складовою класичного принципу «jura novit curia» - суд знає закон, та покладено на суд.
Крім того, недоліки позову були усунуті позивачем під час розгляду справи шляхом подання додаткових пояснень, до яких було долучено договір факторингу та платіжну інструкцію, що підтверджує виконання його умов. 
Також апелянт до апеляційної скарги додає повний текст договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021 року, належним чином підписаний сторонами витяг з Реєстру боржників, Акт приймання-передачі Реєстру боржників та платіжну інструкцію про оплату ціни договору факторингу.
Враховуючи те, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, Позивачем надано Виксерокопіювання (Витяг) з Реєстру боржників, що містить лише дані Відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. 
Також апелянт зазначав, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Таким чином Витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021 є таким, що завірений представником позивача належним чином.
Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що під час вирішення спорів щодо стягнення заборгованості після відступлення права вимоги суд повинен досліджувати сукупність доказів, які підтверджують перехід права вимоги, а не окремий документ ізольовано від інших доказів. Отже, додані до апеляційної скарги: повний текст договору факторингу, платіжна інструкція про оплату за договором факторингу, підписаний сторонами витяг з Реєстру боржників та Акт приймання-передачі Реєстру боржників у своїй сукупності беззаперечно підтверджують факт переходу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3741149 від 27.02.2021 року, а тому висновки суду першої інстанції про відсутність належних доказів правонаступництва не відповідають фактичним обставинам справи та наявним доказам.
Докази, які позивач просить долучити до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції, не є новими доказами в розумінні виникнення нових правовідносин або зміни предмета чи підстав позову, не підтверджують нові обставини справи та не змінюють зміст заявлених вимог, а лише усувають сумніви суду першої інстанції щодо належного документального підтвердження вже існуючих правовідносин між сторонами та забезпечують повне встановлення фактичних обставин справи відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.
Узагальнені доводи інших учасників 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Захар`єва Я.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Зазначала, що витяг з реєстру боржників за своєю природою є документом, складення та зміст якого повністю залежать від волевиявлення лише однієї сторони - фінансової установи, а тому сам по собі він не може слугувати достатнім доказом наявності та обсягу заборгованості й переходу права вимоги. 
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів переходу права вимоги від первісного кредитора до Позивача, є правильним. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин
На стадії апеляційного перегляду апелянт надає суду повний текст договору факторингу (із зазначенням загальної суми прав вимоги 29 474 602,39 грн та ціни продажу 792 632,82 грн), платіжну інструкцію на суму 792 632,82 грн, акт прийому передачі з підписами обох сторін та витяг з реєстру боржників, підписаний обома сторонами. 
Усі ці документи перебували в розпорядженні позивача від самого початку процесу, і жодних об`єктивних причин, які перешкоджали б подати їх до суду першої інстанції, апелянт не зазначає.
Крім того, матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів (меморіальних ордерів, платіжних доручень, виписок по картковому рахунку), які підтверджували б перерахування коштів на рахунок відповідача, тоді як саме на кредитора покладається обов`язок довести факт передачі коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, і без доведення цього факту втрачається право вимагати стягнення заборгованості.
Посилання апелянта на необхідність оцінки доказів у сукупності та на неприпустимість процесуального формалізму не змінює того, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції належно оформленого правочину про відступлення права вимоги подано не було, отже, суд першої інстанції правильно виходив із недоведеності позивачем факту передачі відповідачу кредитних коштів. 
Також представник зазначає, що матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів (меморіальних ордерів, платіжних доручень, виписок по картковому рахунку), які підтверджували б перерахування коштів на рахунок відповідача, тоді як саме на кредитора покладається обов`язок довести факт передачі коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, і без доведення цього факту втрачається право вимагати стягнення заборгованості.
Поданий позивачем розрахунок заборгованості є недеталізованим: він містить лише підсумкові суми основного боргу та процентів і не дає змоги перевірити дійсний розмір отриманих коштів, суми та період нарахування процентів, а також факт і дати внесення платежів.
Також суд першої інстанції правильно врахував, що проценти нараховані позивачем поза межами строку кредитування: за умовами договору строк становив 30 днів, тоді як проценти нараховані за період з 27 лютого по 30 листопада 2021 року, тобто майже за дев`ять місяців. Право кредитодавця нараховувати договірні проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а в охоронних правовідносинах права кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України.
2.Мотивувальна частина
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову у справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 19 680 грн, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.
Відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України  у випадках, коли розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином. 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що 27.02.2021 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір №3741149, за умовами якого він отримав 6 000 грн кредитних коштів, строком на 30 діб. 
Згідно пункту 1.4 договору строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у розділі 4.
Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, знижена - 0,01% в день. 
Знижена процентна ставка 0,01% в день застосовується у випадку, коли позичальник в межах строку, визначеного у п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою .
Договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М18944.
Згідно з п.1.8 Договору орієнтована загальна вартість на дату укладання договору складають за стандартною ставкою 9 420 грн (п.1.8.1), за зниженою ставкою 6 018 грн (п. 1.8.2.).
Відповідно п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої палатіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання коштів .
Згідно пункту 4.1, 4.3, 4.4 Договору строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному підпунктом 4.1 (пп. 4.2.1. - 4.2.4.) Договору; або - в порядку автопролонгації, відповідно до умов визначених в п. 4.3 Договору.
Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору.
Положеннями п. 6.1 Договору передбачено, що сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться відповідно до Графіка платежів, крім випадку визначеного в п.п.6.1.1 Договору.
Відповідно до графіку платежів датою повернення кредиту є 29.03.2021, сума кредиту - 6 000 грн, сума нарахованих процентів 18 грн, разом до сплати 6018 грн.
Також відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписано Паспорт споживчого кредиту, який дублює умови кредитного договору.
Згідно розрахунку заборгованості, станом на 30.11.2021 заборгованість відповідача за Договором № 3741149 від 27.02.2021 складає 19 680 грн, з яких 6 000 грн - за основним боргом, 13 680 грн - по відсоткам.
30.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30112021, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до п.1.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.
Однак, до матеріалів справи долучено копію договору факторингу не в повному обсязі. З наданого позивачем договору факторингу не вбачається загальної суми прав вимоги, що відступаються за договором, так само як і ціна продажу відповідно до пункту 3.2-3.3 договору).
Акти приймання-передачі права вимоги не містять жодних відомостей про загальну суму заборгованості, яка передається від первинних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021 року не є копією оригінального реєстру прав вимоги, який мав бути підписаний обома сторонами правочину. Витяг сформовано та підписано лише представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кожухівським Я.І. та не містить підписів завірених печаткою ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів передачі права вимоги від первісного кредитора до позивача за кредитним договором, що свідчить про відсутність у ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, та є самостійною та достатньою підставою до відмови в задоволенні позову, незалежно від обґрунтованості вимог позивача по суті спору.
При цьому суд першої інстанції відхилив довід представника відповідача про розповсюдження на ОСОБА_1 визначених пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» щодо нарахування відсотків та штрафних санкцій, оскільки згідно наданої копії військового квитка, витягу з наказу та копії довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.05.2025 відповідач перебуває на військовій службі по мобілізації з 12.09.2023, тоді як відсотки за користування кредитом нараховані за період 27.02.2021 по 30.11.2021.
Позиція апеляційного суду
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
На підставі частини першої статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства (статті 638, 1054, 1056-1 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію", згідно статті третьої якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію`у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) за частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
З матеріалів справи, що переглядається, вбачається, що 27.02.2021 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Авентус Україна» договір № 3741149 про надання споживчого кредиту.
Договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором М189447 о 17 год 29 хв. 34 сек (а.с. 5-8). 
За умовами кредитного договору позичальник отримав 6 000 грн.
Стандартна процентна ставка за договором становить 1,90% в день, знижена - 0,01% в день. 
Знижена процентна ставка 0,01% в день застосовується у випадку, коли позичальник в межах строку, визначеного у п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою .
Згідно з п.1.8 Договору орієнтована загальна вартість на дату укладання договору складають за стандартною ставкою 9 420 грн (п.1.8.1), за зниженою ставкою 6 018 грн (п. 1.8.2.).
Строк дії договору 30 діб. 
Проте, пунктом 1.4 договору строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у розділі 4, а саме: - за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному підпунктом 4.1 (пп. 4.2.1. - 4.2.4.), - в порядку автопролонгації, відповідно до умов визначених в п. 4.3 Договору. 
Пункт 4.3 (підпункти 4.3.1, 4.3.2) Договору визначає, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
Зазначені обставини встановлені судом першої інстанції.
Порушення позичальником ОСОБА_1 умов кредитування підтверджується розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що станом на 30.11.2021 розмір заборгованості складає 19 680 грн, з яких 6 000 грн - за основним боргом, 13 680 грн - за відсотками.
Заперечуючи факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та виникнення у зв`язку з цим заборгованості, ні самим відповідачем, ні його представниками - адвокатами Сікорською І.С. та Захар`євою Я.В., не надано суду витягу з рахунку відповідача або руху по карті, з яких можливо було б встановити, що зазначені позивачем кошти на його рахунок не зараховувались, та відповідачем не використовувались.
Отже, маючи безперешкодний доступ до своїх банківських рахунків, відповідач ОСОБА_1 за участі своїх представників не спростував факту отримання ним кредитних коштів у розмірі, зазначеному позивачем. 
З огляду на викладене апеляційний суд вважає доведеним факт отримання позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 6 000 грн.
Не погодилась сторона відповідача і з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом, однак власного розрахунку заборгованості не надала. Як не надала і доказів погашення кредитної заборгованості, як у повному обсязі, так і частково.
Таким чином апеляційний суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим суду позивачем.
Також, заперечуючи проти задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» та проти доводів апеляційної скарги позивача, сторона відповідача посилалась на недоведеність переходу права вимоги за кредитним договором до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Суд першої інстанції погодився з такими доводами відповідача.
Однак, з наявних у справі доказів вбачається, що 30.11.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30112021, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передало останньому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі до відповідача. 
Належним чином завірений витяг з договору було додано позивачем до позовної заяви.
При цьому, у витязі з договору позивачем штучно було приховано інформацію про загальну суму прав вимоги, що відступаються за Договором та ціну продажу за Договором (пункти 3.1, 3.2). 
Також до позовної заяви було додано копію Акту приймання-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 30112021 від 30.11.2021 року, який підписаний сторонами договору та належним чином завірений позивачем.
Отже, зазначені докази належним чином підтверджують факт укладення Договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021 року та передачу права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Щодо Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021 року, апеляційний суд вважає його належним та допустимим доказом, оскільки він містить інформацію про особу позичальника - ОСОБА_1 , його Ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_2 , номер кредитного договору - 3741149, суму основної заборгованості - 6 000 грн, суму заборгованості за відсотками - 13 680 грн та загальну суму заборгованості - 19 680 грн.
Зазначений витяг завірений підписом представника та містить печатку товариства.
Відсутність у витязі підписів директора ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» та печаток цих товариств не вказують на неналежність цього доказу, оскільки зазначений документ є витягом з Реєстру, а не його копією. Отже, представник позивача не мав ні можливості, ні права перенести підписи підписантів Реєстру та печатки зазначених товариств з оригіналу до Витягу з Реєстру.
Отже, при зверненні з позовом до суду першої інстанції ТОВ «ФК «ЄАПБ» надало суду всі належні та допустимі докази для встановлення фактичних обставин справи.
Натомість суд першої інстанції, досліджуючи надані позивачем докази, при їх оцінці припустився помилки та дійшов безпідставного висновку про недоведеність позовних вимог.
Крім того, факт укладення договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021 року та передача ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за Договором № 3741149 від 27.02.2021 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 підтверджується доказами, доданими до апеляційної скарги, а саме: повним текстом Договором факторингу № 30112021 від 30.11.2021 року та Актом приймання-передачі Реєстру боржників до нього, які не містять нової інформації, яка б суперечила інформації, наявній у доказах, поданих до суду першої інстанції.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що відсутність у доданому до позовної заяви Витязі з договору факторингу інформації про загальну суму прав вимоги, що відступаються за цим договором та ціни продажу за Договором (пункти 3.1, 3.2), жодним чином не спростовує наявності у відповідача кредитної заборгованості, передачі прав вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 позивачу, а також розміру заборгованості. 
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню 19 680 грн кредитної заборгованості, що виникла за договором № 3741149 про надання споживчого кредиту від 27.02.2021 року станом на 30.11.2021 року, з яких 6 000 грн за тілом кредиту та 13 680 грн за відсотками.
Посилання сторони відповідача на безпідставне нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами визначеного договором строку кредитування апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки умови пролонгації строку дії договору обумовлені, як зазначалося вище, пунктами 1.4 та 4.3 Договору.
Посилання сторони відповідача на практику судів вищої ланки на висновки апеляційного суду не впливає, оскільки, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
Однак, у постановах Верховного Суду, на які посилається сторона відповідача, встановлені судами обставини, є відмінними від тих, які встановлено в оскаржуваному судовому рішенні у справі, що переглядається.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють договірні відносини, а тому ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України слід скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Щодо судових витрат
Згідно із підпунктами "б", "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.
Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню 7 570 грн судових витрат позивача, а саме судового збору, що був сплачений при поданні позову до суду першої інстанції - 3 028 грн та при поданні апеля - 4 542 грн.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.
Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Код ЄДРПОУ 35625014, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк», Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Лісова, будинок 2) заборгованість за кредитним договором№ 3741149 у розмірі 19 680 (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят) грн та 7 570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий     Н.О.Тищук
Судді:      В.В.Коломієць
Т.В.Крамаренко  
---------------------------------
Повний текст постанови виготовлено 09 вересня 2026 року