Справа № 465/5609/26 Головуючий у 1 інстанції: Коліщук З.М. 
Провадження № 33/811/1239/26 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 липня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Фецяка Василя Ярославовича, потерпілої ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Фецяка Василя Ярославовича на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 02 липня 2026 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
Відповідно до постанови, 16.05.2026 о 19 год 10 хв у м. Львів, перехрестя вулиць Окружна – Сулими водій ОСОБА_1 , 30.04.1994, керувала автомобілем марки «MERCEDES-BENZ GLE 400» номерний знак НОМЕР_1 , проявила неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагувала на її зміну, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю марки «TESLA MODEL Y» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів, в результаті ДТП пасажир ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, а транспортні засоби механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, а саме порушила п.16.11.ПДР; п.2.3.б.ПДР, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
На вказану постанову захисник адвокат Фецяк В.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову змінити в частині обраного виду адміністративного стягнення. Змінити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, на адміністративне стягнення у вигляду штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень. В іншій частині постанову залишити без змін.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не оспорює встановлені судом першої інстанції обставини дорожньо-транспортної пригоди, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та правильність кваліфікації її дій. Водночас вважає незаконною постанову суду в частині обраного виду адміністративного стягнення, посилаючись на те, що суд першої інстанції не повною мірою врахував вимоги ст.ст. 23, 33, 34 КУпАП щодо індивідуалізації адміністративної відповідальності та безпідставно застосував більш суворий вид стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами замість штрафу. 
Вказує, що адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_4 вперше, раніше до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху вона не притягувалася, свою вину повністю визнала, щиро розкаялася, сприяла встановленню всіх обставин справи та не ухилялася від відповідальності, а тому наведені обставини суд повинен був врахувати як такі, що пом`якшують відповідальність. 
Крім цього, стверджує, що ОСОБА_4 самостійно виховує малолітню доньку, є єдиною особою, яка забезпечує її утримання, а транспортний засіб є необхідним для забезпечення повсякденних потреб сім`ї, зокрема доставки дитини до дитячого закладу та медичних установ. На переконання захисника, позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_4 створює істотні труднощі у виконанні батьківських обов`язків та є надмірно суворим заходом впливу. 
Заслухавши виступ захисника адвоката Фецяка В.Я., пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , які не заперечили проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що таку слід задоволити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, що в апеляційній скарзі не оспорюється.
Разом з цим, при накладенні адміністративного стягнення суддею не в повній мірі були враховані положення ст. 33 КУпАП.
Відповідно до вимог даної норми закону при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
Санкцією ст. 124 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
У судовому засіданні ОСОБА_1 просила змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення. Пояснила, що вчинене нею правопорушення є необережним, умислу на досягнення негативних наслідків в неї не було, матеріальні збитки внаслідок ДТП безсумнівно будуть в повному обсязі відшкодовані, а також зауважила, що адміністративне правопорушення вчинено нею вперше, раніше до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху вона не притягувалася, свою вину повністю визнає, щиро розкаюється, сприяла встановленню всіх обставин справи. Також зазначила, що самостійно виховує малолітню доньку, є єдиною особою, яка забезпечує її утримання, а транспортний засіб є необхідним для забезпечення повсякденних потреб сім`ї, зокрема доставки дитини до дитячого закладу та медичних установ. 
У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Фецяк В.Я. просив оскаржувану постанову змінити в частині обраного виду адміністративного стягнення. Змінити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, на адміністративне стягнення у вигляду штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
У судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 , потерпілий ОСОБА_3 не заперечили проти апеляційних вимог ОСОБА_1 .
Як вбачається з постанови судді, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, за наявності в санкції ст. 124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, місцевий суд не перевірив та не врахував належним чином даних про особу ОСОБА_1 .
Апеляційний суд дійшов висновку, що позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя першої інстанції, обрала адміністративне стягнення, яке за своїм видом є надто суворим.
Зокрема, суддею першої інстанції в порушення вимог ст. 33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З врахуванням конкретних обставин справи, особи ОСОБА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, щиро розкаялася у вчиненому, визнала свою вину, потерпілі не заперечили проти апеляційних вимог ОСОБА_1 , застосоване відносно неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців є надто суворим, а тому таке слід змінити та обрати стягнення у виді штрафу.
Таким чином, апеляційний суд, прийшов до переконання, що застосоване до ОСОБА_1 стягнення слід змінити на штраф в межах санкції ст. 124 КУпАП, а саме накласти на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-, 

постановив:

апеляційну скаргу захисника адвоката Фецяка Василя Ярославовича задоволити.
Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 02 липня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення – змінити в частині накладення адміністративного стягнення.
Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя    Л.Я. Гончарук