Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.07.2026  	Справа №607/4417/26 Провадження №2/607/3630/2026	

м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Кунець Н.Р.
за участі секретаря судового засідання Дмитрик В-М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (далі – ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 13.09.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого сума кредиту складає 4 000 грн, строком на 360 днів, із сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 4 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № НОМЕР_1 . Окрім цього, 15.09.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3155327 від 13.09.2022, яким продовжено строк кредиту до 751 днів, тобто до 03.10.2024. У період з 13.09.2022 по 24.05.2024 Відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 26 876,66 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 6,54 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 26870,12 грн, однак у повному обсязі свої зобов`язання перед Кредитором не виконала. 24.05.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА», було укладено Договір факторингу № 24/05/2024, за яким останнім набуто право вимоги до відповідача за Договором № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». 
Позивач зауважує, що станом на дату укладення договору факторингу, заборгованість відповідача ОСОБА_1 складала: 3 993,46 грн – заборгованість за тілом кредиту та 19 788,03 грн – заборгованість за процентами. Водночас, станом на дату укладання договору факторингу строк дії Договору № 3155327 від 13.09.2022 не закінчився, а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 25.05.2024 по 03.10.2024 (132 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 10 490,04 грн. 
З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 34 271,53 грн, з яких: сума кредиту – 3993,46 грн; сума процентів за користування кредитом 19 788,03 грн; нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» проценти за 132 календарних днів 10 490,04 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.03.2026 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
20.04.2026 судом зареєстровано відзив на позов, поданий відповідачем ОСОБА_1 у якому остання вказує, що не заперечує факт укладення кредитного договору та визнає обов`язок повернути отримані кошти, однак не погоджується із розміром заявленої до стягнення заборгованості в частині нарахованих відсотків та вважає нараховані відсотки є явно завищеними та непропорційними порівняно із сумою основного боргу. Окрім цього, вона не була належним чином повідомлена про зміну кредитора, у свою чергу позивач у цей період здійснив нарахування відсотків. Відповідач вказує, що у зв`язку із неповідомленням її про зміну кредитора, вона була позбавлена можливості належним чином виконувати зобов`язання, звернутися до нового кредитора та уникнути збільшення заборгованості. Також відповідач вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є детальним, не підтверджений належними та допустимими доказами, містить нарахування правомірність яких викликає обґрунтований сумнів. З огляду на викладене відповідач просить суд задовольнити позов частково в частині тіла кредиту, у стягненні відсотків відмовити повністю або частково, зменшивши їх розмір. 
24.04.2026 судом зареєстровано відповідь на відзив поданий представником позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» Столітнім М.М. через систему «Електронний суд», відповідно до якої позивач не погоджується із доводами відповідача викладеними у відзиві на позов та вважає їх такими, що не відповідають дійсності. Так, окрім доводів викладених у позовній заяві представник позивача вказує, що у спірних правовідносинах, не можуть бути застосовані вимоги п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» який передбачає, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, оскільки дана норма стосується вимог про нарахування неустойки (пені, штрафу), яку позивач до стягнення з відповідача не заявляв. Відтак у суду відсутнє право зменшити розмір відсотків встановлених кредитним договором, з урахуванням застосування до них розміру, визначеному Законом України «Про споживче кредитування». У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором Щодо правомірності факторингу та повідомлення про відступлення прав вимоги, то представник позивача зауважує, що відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. З огляду на викладене представник позивача просить позов задовольнити у повному обсязі. 
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» не з`явився, однак у відповіді на відзив просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про особисте вручення поштового відправлення – судової повістки про виклик до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила та заяви про відкладення розгляду справи із доказами поважності причин не явки не подавала.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, тому відповідно до ст. 223 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів. 
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку:
13.09.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого Товариство зобов`язується надати ОСОБА_1 грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 4 000,00 грн. 
Даний Договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 13.09.2022 об 08 год. 38 хв. за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором T595. 
Відповідно до п.п. 1.3 Договору, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. 
Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. 
Строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені Договором, продовженню не підлягають.
Згідно з п. 1.4 Договору, тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 
-стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 
-знижена процентна ставка становить 0,90% в день та застосовується на таких умовах. Якщо Клієнт до 13.10.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Якщо до Клієнта не застосовується знижена процента ставка відповідно до Програми лояльності, то цей пункт Договору не діє по відношенню до Клієнта. 
У пунктах 2.1, 2.5 Договору сторони погодили, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. 
Згідно з пунктом 3.1 Договору, проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
За умовами п. 7.1 Договору, внесення змін та доповнень до цього Договору оформлюється шляхом підписання Сторонами додаткових договорів/угод.
Підписуючи Договір № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022 відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що перед укладенням цього Договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування, вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №67-ОД від 14.06.2021, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п. 9.9. Договору). 
Відповідно до Додатку № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3155327 від 13.09.2022 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», підписаного відповідачем ОСОБА_1 13.09.2022 об 08 год. 38 хв. за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т595, споживачу ОСОБА_1 доступна знижка на стандартну процентну ставку, відтак графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки визначені в Договорі: дата видачі кредиту – 13.09.2022, чиста сума кредиту: 4 000 грн; строк кредиту: 360 днів; проценти за користування кредитом протягом усього строку 27 348 грн, реальна річна процентна ставка 12 565,29%, разом 31 348 грн. Якщо Споживачем не будуть виконанні умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в Графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з чим будуть мати наступні значення: проценти за користування кредитом складуть: 28 656 грн, реальна річна процентна ставка складе: 29 653,85 %; загальна вартість кредиту складе: 32 656 грн. 
Крім того, в матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)), підписаний відповідачем ОСОБА_1 13.09.2022 об 08 год. 37 хв. за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т595, який містить відомості про основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту аналогічні тим, які узгоджені сторонами у Договорі № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 13.09.2022 надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 4 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 12-3105 від 31.05.2024.
15.09.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Додатковий договір до Договору № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022, відповідно до умов якого на умовах, встановлених цим Додатковим договором, Сторони за взаємною згодою домовились змінити строк кредиту за Договором, в зв`язку з чим внести зміни до пунктів 1.3 та 1.3.1 Договору, виклавши їх в таких редакціях:
-1.3 Строк кредиту 751 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. 
-1.3.1 Строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені Договором, можуть бути змінені (збільшені) за взаємною згодою Сторін (за умови належного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за Договором), що оформлюється відповідним Додатковим договором/Додатковою угодою, який(а) після підписання його(її) Сторонами стає невід`ємною частиною Договору Ініціювання клієнтом продовження строку кредиту/строку договору відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Клієнта. 
Згідно з п. 1.3 Додаткового договору, сторони погодили, що в зв`язку зі зміною строку кредиту відповідно до п.1.2 цього Додаткового договору здійснюється коригування зобов`язань Клієнта за Договором, про що складається новий Графік платежів за Договором (Додаток №1), що є невід`ємним Додатком до даного Додаткового договору. Оновлений Графік відображає актуальний стан розрахунків/платежів/заборгованості за Договором на дату укладення даного Додаткового договору. 
Усі інші умови Договору, не змінені цим Додатковим договором, залишаються дійсними та незмінними, і Сторони підтверджують за ними свої зобов`язання (п. 2.1 Додаткового договору). 
Відповідно до Додатку № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3155327 в редакції Додаткового договору від 15.09.2023 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», підписаного відповідачем ОСОБА_1 15.09.2023 об 14 год. 45 хв. за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х761, споживачу ОСОБА_1 доступна знижка на стандартну процентну ставку, відтак графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки визначені в Договорі: дата видачі кредиту – 13.09.2022, чиста сума кредиту: 4 000 грн; строк кредиту: 751 день; проценти за користування кредитом протягом усього строку 57 386,60 грн, реальна річна процентна ставка 13 229,02%, разом 61 386,60 грн. 
Також, 15.09.2023 об 14 год. 45 хв. відповідач ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х761 підписала Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)), який містить відомості про основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту аналогічні тим, які узгоджені сторонами у Договорі № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022 та Додатковому договір до нього від 15.09.2023. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022, у відповідача ОСОБА_1 станом на 24.05.2024 наявна заборгованість у загальному розмірі 23 781,49 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3 993,46 грн; заборгованість за процентами – 19 788,03 грн. Проценти нараховані у період з 13.09.2022 по 24.05.2024, зокрема у період з 13.09.2022 по 13.10.2022 за зниженою процентною ставкою 0,9%, а у період з 14.10.2022 по 24.05.2024 за стандартною процентною ставкою 1,99 %. Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості на загальну суму 26876,66 грн, які були зараховані частково на погашення тіла кредиту у розмірі 6,54 грн та частково на погашення процентів у розмірі 26 870,12 грн.
24.05.2024 між Фактором ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та Клієнтом ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 24/05/2024, за яким Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перехід від клієнта до фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників – підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованостей та є невід`ємною частиною договору (п.1.2 Договору Факторингу).
З актів прийому-передачі Реєстру Боржників від 24.05.2024 за Договором Факторингу від 24.05.2024 № 24/05/2024 та витягу реєстру боржників від 24.05.2024 до Договору Факторингу від 24.05.2024 № 24/05/2024, вбачається, що ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги, до відповідача ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3155327 на суму 23 781,49 грн, в тому числі 3 993,46 грн кредиту та 19 788,03 грн – відсотки. 
27.05.2024 позивачем ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» надсилався відповідачу ОСОБА_1 лист, яким останню повідомлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 24.05.2024 відступило право грошової вимоги за її кредитним договором ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та про необхідність здійснення оплати на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за новими реквізитами.
Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». 
Реєстраційні дії щодо зміни найменування Позивача проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10.12.2024, що підтверджується відповідною Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 36432322 від 02.12.2025.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022 виконаного ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 132 календарних днів (25.05.2024-03.10.2024), ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було нараховано відповідачу проценти за період з 25.05.2024 по 03.10.2024 у загальному розмірі 10 490 грн за процентною ставкою 1,99 % за кожен день від суми боргу 3 993,46 грн. 
Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи Договір № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
За таких підстав суд вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір, який підписаний відповідачем електронним підписом – одноразовим ідентифікатором та у якому сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.
У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав..
Позивач підтвердив своє право вимоги за Договором № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022 відповідно до Договору Факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024.
Щодо доводів відповідача про неповідомлення її про передачу права вимоги новому кредитору, то суд звертає увагу, що відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.
Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Так, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» правонаступником якого є ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» свої зобов`язання за Договором № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022 виконав у повному обсязі та надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 000 грн. 
Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 , взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому Договором № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022 належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 34 271,53 грн, яка складається із: суми неповернутого кредиту – 3 993,46 грн; суми процентів за користування кредитом – 19 788,03 грн; суми процентів нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 132 календарних днів – 10 490,04 грн, що вбачається із розрахунків заборгованості за Договором № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022. 
Водночас, щодо нарахування відсотків по Договору № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022 та суми, яка підлягає до стягнення за ним, суд зазначає наступне.
Так, 22.11.2023 прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023. 
Вказаним Законом внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування». Зокрема, статтю 8 Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I «Про споживче кредитування» яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що Договір № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладено 13.09.2022 та строк його дії продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Водночас, пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.
Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 по 21.04.2024 розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22.04.2024 по 19.08.2024 розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, а з 20.08.2024 – 1% від суми кредиту за кожен день.
Із наданого позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за процентами в період 13.09.2022 по 13.10.2022 нараховувалась за ставкою у розмірі 0,9 % за кожен день користування кредитом, а у період з 14.10.2022 по 21.04.2024 – за ставкою у розмірі 1,99 % за кожен день користування кредитом, що не суперечить вимогам вищезазначених норм законодавства та з урахуванням здійснених відповідачем оплат становить 17 165,52 грн. 
Разом з тим, за період із 22.04.2024 по 03.10.2024 (165 днів) первісним кредитором та позивачем нараховувалась процентна ставка у розмірі 1,99 % за кожен день користування кредитом, тоді як в силу вимог п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір процентної ставки не міг перевищувати 1,5 % за період з 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 днів) та 1% за період із 20.08.2024 по 03.10.2024 (45 днів).
Відтак зважаючи на вказані обставини, беручи до уваги суму кредиту та максимальну процентну ставку 1,5% та 1 %, проценти за період 22.04.2024 по 03.10.2024 не могли перевищувати 8 984,85 грн ((120*59,90) + (45*39,93) = 8 984,85), в той час як первісним кредитором та позивачем нараховано за даний період 13 112,55 грн. 
З урахуванням вказаного вище загальний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 за несплаченими процентами міг складати не більше 26 150,37 грн, з яких: 17 165,52 грн – за період 13.09.2022 по 21.04.2024; 7 188 грн за період з 22.04.2024 по 19.08.2024 та 1796,85 грн за період з 20.08.2024 по 03.10.2024. 
Окрім цього, відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктом 1.2 вищезазначеної Резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11.07.2013, №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1-2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
У постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23 колегія суддів зазначила, що під час розгляду справи суд апеляційної інстанції не спростував доводів відповідача щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення, зазначивши лише про те, що позичальник із позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не звертався. При цьому відсутність такого позову не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у цій справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
При цьому, у даній постанові досліджувалось питання щодо стягнення з відповідача саме непропорційно великої суми нарахованих відсотків. 
У даній справі позивач фактично порушує питання про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі, що у 7 разів перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом.
Більше того, навіть після здійснення судом перерахунку відсотків у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» розмір відсотків за Договором № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022 у 6 разів перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом. 
При цьому, суд також бере до уваги, що відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022 виконаного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відповідач ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості на загальну суму 26 876,66 грн, які були лише частково зараховані на погашення тіла кредиту у розмірі 6,54 грн, натомість вся основна сума погашень відповідача у розмірі 26 870,12 грн була спрямована на сплату процентів. 
З огляду на зазначене, враховуючи, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за відсотками, у тому числі після здійснення судом перерахунку відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» є непропорційно великою у порівнянні із сумою наданого кредиту, що суперечить принципам розумності й добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що розмір процентів за вказаним договором необхідно зменшити до 3 993,46 грн, тобто до розміру простроченої заборгованості по тілу кредиту.
Позивач не спростував доводів відповідача щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків за користування кредитом, зазначивши лише, що перед укладенням кредитного договору клієнта було ознайомлено з його умовами.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення частково шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованості за Договором № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022 у розмірі 7 986,92 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту – 3 993,46 грн; заборгованості за процентами – 3 993,46 грн. 
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 
Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Так, повноваження адвоката Столітнього М.М. підтверджені договором 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 та ордером про надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 2131600 від 23.02.2026.
Як вбачається з Договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та Клієнтом ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», Клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. 
Заявкою № 15542 на виконання доручення від 26.01.2026 та Актом № 15542 прийому – передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 23.02.2026 згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 підтверджено, що адвокат Столітній М.М. надав, а Клієнт ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» отримав такі послуги: зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснення питань у рамках цивільного судочинства – 0,5 годин; дослідження наданих клієнтом документів та наліз фактичних обставин справи – 1 год.; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства – 0,5 годин; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів Клієнта, узгодження обраної позиції з Клієнтом – 1 год.; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів – 1 год.; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів – 1 год.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3155327 від 13.09.2022, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 до суду: Тернопільським міськрайонний суд Тернопільської області – 2 год.; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) доказів до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) – 1 год.; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо – 2 год.; представництво інтересів Клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою КЛІЄНТА про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3155327 від 13.09.2022, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , втому числі участь у судових засіданнях – 2 год. Сума наданих послуг становить 10 000 грн.
Відповідно до рахунку на оплату №15542-23/02-2026 від 23.02.2026, за Договором № 10/12-2024 від 10.12.2024, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» має сплатити послуги адвоката Столітнього М.М. на загальну суму 10 000 грн. 
Таким чином позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 10 000 грн. 
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З врахування наведеного та вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» задоволено частково, на переконання суду з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 330,48 грн, що пропорційно відповідає задоволеній частині позовних вимог (7 986,92 / 34 271,53 * 4 500 = 2 330,48 грн). 
Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 620,47 грн пропорційно задоволеній частині позовних вимог (7 986,92 / 34 271,53*2662,40 = 620,47).
На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 280, 282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за Договором № 3155327 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2022 у розмірі 7 986 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки, що складається із: заборгованості за тілом кредиту – 3 993 гривень 46 копійок; заборгованості за процентами – 3 993 гривень 46 копійок.
У задоволенні решти вимог, відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» 620 (шістсот двадцять) гривень 47 (сорок сім) копійок судового збору та 2 330 (дві тисячі триста тридцять) гривень 48 (сорок вісім) копійок витрат на професійну правничу допомогу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 44559822, адреса місце знаходження: вул. Набережно-Корчуватська, 27/2, м. Київ, 03045.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 13.07.2026, у зв`язку із перебуванням головуючої судді на лікарняному.

Головуючий суддя    	Н. Р. Кунець