н\п 2/490/1450/2026 Справа № 490/10520/25

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Романовій К.Т., без участі сторін, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління Служби безпеки України в Херсонській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, - 
В С Т А Н О В И В:
12 грудня 2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов Управління Служби безпеки України в Херсонській області до ОСОБА_1 , у якому позивач просить стягнути на свою користь суму матеріального збитку у розмірі 247 800 грн , завданого з вини відповідача внаслідок пошкодження в ДТП належного позивачу автомобіля FORD TOURNEO CUSTOM н.з НОМЕР_1 .
В обгрунтування позову посилається на те, що післі пошкодження належного Управлінню автомобіля в результаті ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , ними було замовлено оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику автомобіля FORD TOURNEO CUSTOM н.з НОМЕР_1 , оцінювачем виконано звіт, яким встановлено, що вартість відновлювального ремонту складає 497 800 грн 00 коп.
Страхова компанія - страхувальник відповідача згідно полісу обов`язкового страхування перерахувала позивачеві 250000 грн відшкодування матеріального збитку в межах максимального ліміту страхової відповідальності. Оскільки цієї суми не достатньо для відновлення автомобіля, залишок цієї суми у розмірі 247800 грн слід стягнути з винуватця ДТП.
23.02.2026 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Курносенка Д.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечують позовні вимоги. Зазначає про те, що автомоібль Мерседес, який був учасником ДТП, не належить ОСОБА_1 , а належить інішій особі ОСОБА_3 , який затсрахував цивільно=правову відповідальність водія вказаного автомобіля в устанволеному законмо порядку. Отже, сам по собі факт притягнення ОСОБА_1 , до адімінстартивної відповідальнсоті не означає автоматичного обов`язку сплатити суму понад страхове відшкодування без належного доказування розміру збитків.
Як вбачається з постанови суду про притягненян його до адміністратвиної відповідлальності, водії автомбіля форд здійснбвав обгін, перебуваючи на смузі зустрічного руху, отже недоведено причинний зв`язок між діями сторін та наслідками ДТП.
Також відповідач вважає заявлену суму витрат явно завищеною, яка викликає обгрунтований сумнів.
Також у Договорі № 100 від 12.11.2025 року відсутня конкретизація щодо виконання ремонту саме автомобіля Форд, д.н.з. НОМЕР_1 , отже не доведено, що за цим договором здійснювався ремонт саме пошкодженого автомоібля ,що належить позивачу.
Крім того в матеріалах спрваи відсутні докази незалежєної експертної оцінки з визначенян вартості ремонту та недоведена економічна доцільність проведення ремонту саме в такому обсязі.
25.02.2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, зазначають, що позиція відповідача є необґрунтованою, просять позов задовольнити у повному обсязі.
Ззаначає, що відповідач керував транспортним засобом на законних підставах, а отже у повній мірі відповідає, за спричинену шкоду (ст. 1187 ЦК України)
Позов подано до відповідача саме з метою відшкодування шкоди, що перевищує суму страхової виплати і у повній мірі відповідає як положенням законодавства, так і позиції Верховного Суду з означеного питання. 
Посилання представника відповідача на те, що постанова Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05.08.2025 у справі № 467/1045/25 про притягнення відповідача до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, не є автоматично визначальною для цивільно-правової відповідальності, фактично констатує обставину, про яку у позові взагалі не йдеться. Про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності (з наданням копії відповідного рішення) у позові зазначено з метою оцінки вказаного факту з іншими доказами, оскільки саме порушення вимог ПДР з боку відповідача, призвело до ДТП із спричиненням матеріальної шкоди позивачу. Тобто, встановлений судом факт адміністративного правопорушення дозволяє об`єктивно констатувати прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та наслідками у вигляді заподіяння матеріальної шкоди. 
Аргументи представника відповідача про обґрунтовані сумніви у наданих документах, є безпідставними, оскільки договір від 12.11.2025 № 100 у сукупності, з його невід`ємними частинами та іншими поданими документами, обґрунтовано доводить не лише розмір позовних вимог до відповідача, а й правомірність такої вимоги. 
Посилання на те, що відповідача не запрошували для участі при визначені вартості ремонту, є безпідставним, оскільки чинним законодавством України не передбаченого такого обов`язку. До того ж, саме відповідач, до моменту звернення із позовом, всіляко уникав будь-яких контактів із представниками позивача, що намагалися врегулювати питання відшкодування заподіяної шкоди. 
Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 17.12.2025 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання .
Ухвалою суду від 06 травня 2026 року закрито підготовче провадження по спрапві та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутність, підтримав заявлені позовні вимоги та просив про їх задоволення.
Представник відповідача надіслав заяву про проведення судового засідання без його участі та без участі відповідача, відмовити в задволенні позову з підстав, викладених у відзиві.
У відповідності дост. 13 ЦПК Українисудрозглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.
Дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Судом було встановлено, що 23 липня 2025 року о 10 годині 05 хвилин траса Благовіщенське-Миколаїв 96 км ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ 316 н.з НОМЕР_2 під час здійснення обгону попутного транспортного засобу, не переконався в тому, що автомобіль FORD TOURNEO CUSTOM н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався попереду, ввімкнув лівий показник повороту та здійснював обгін попутного транспортного засобу, який в цей час вже перебував на полосі зустрічного руху. В подальшому не вибрав безпечної швидкості руху та недотримався безпечної дистанції, допустив контактування з задньою частиною автомобіля FORD TOURNEO CUSTOM, який здійснював маневр обгону, в результаті автомобілі зазнали видимі механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.14.2 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою КабінетуМіністрів Українивід 10.10.2001 року №1306 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення .
Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 серпня 2025 року у справі № 467/1045/25 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.124КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважав встановленим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП повністю доведена та підтверджується наявними в справі доказами.
Як вбачається з вказаної постанови суду, як зафіксовано на зворотному боці схеми місця ДТП, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.07.2025 року транспортний засіб автомобіль марки FORD TOURNEO CUSTOM під керуванням ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження, а саме: деформовано та пошкоджено лако-фарбове покриття на задній ляді багажника та задньому бампері.
Транспортний засіб MERCEDES-BENZ 316 під керуванням ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження: деформовано та пошкоджено лако-фарбове покриття на правому та лівому передньому крилі, розбита ліва фара, зламана решітка радіатора та передній бампер, деформовано та пошкоджено лако-фарбове покриття на передньому капоті.
Як підтверджується наданими позивачем доказами (Довідка щодо технічного стану автомобіля , Акт приймання автомобіля від 23.07.2025 , посвідчення про відрядження , дорожній лист) - станом на 23.07.2025 року автомобіль FORD TOURNEO CUSTOM н.з НОМЕР_1 був в справному стані, без пошкоджень та придатний до експлуатації .
Автомобіль «Mercedes-Benz ", яким керував на час скоєння ДТП водій ОСОБА_1 , належить згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ ОСОБА_3 .
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля MERCEDES-BENZ 316 н.з НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ "СК "Євроінс Україна", згідно полісу № 230284683 від 26.06.2025 року.
Представником потерпілої особи УСБ України в Херсонській області подано Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 24.07.2025 до страхової компанії ПрАТ "СК "Євроінс Україна" разом з іншими документами для виплати потерпілій (позивачу) страхового відшкодування, а аткож заява про виплату страхового відшкодування що не заперечується відповідачем.
Відповідно до проведеної оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Форд та виставленого рахунку сервісного центру, з яким співпраціює ПрАТ "СК "Євроінс Україна", визначено, що загальна вартість робіт становить 497 800 грн.
Так, згідно рахунку СТО ФОП " ОСОБА_5 ", поточний ремонт автомобіля FORD TOURNEO CUSTOM н.з НОМЕР_1 , становить 172 900 грн вартості необіхідних робіт та 324900 грн вартсоті запасних частин, загальна вартість 497800 грн.
Перелік робіт відповідає визначеним в наданому Акті огляду ТЗ в межах страхової справи пошкодженням автомобіля.
Оскільки ліміт відповідальності за Полісом був обмежений 250 000 грн, яку страхова компанія в повному обсяіз сплатила на рахунок акредитованої СТО ФОП " ОСОБА_5 " 01 жовтня 2025 року і за рахунок якої була виконана частина відновлювальних робіт - закупівля послуг на суму 247 800 грн відбулася в межах пункту 9 Особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану , затв Постановою КМУ від 11.11.2022 року № 1275 .
Згідно Договору № 100 від 12.11.2025 року , укладеному між ФОП " ОСОБА_5 " та УСБУ в Херсонській області , позивачем замовлено проведення робіт з відновлювального ремонту службового автомобіля згідно додатку № 1 до Договору на загальну сум 247 800 грн.
Згідно Додатку № 1 визначено, що провадиться відновлювальний (аварійний) ремонт автомобіля FORD TOURNEO CUSTOM н.з НОМЕР_1 , згідно специфікації вартсіть робіт 57 190,00 грн, врартість запасних частин 190 610 грн.
Виконання вказаних робіт підтверджується Актом виконаних робіт № 100 від 13.11.2025 року та платіжною інструкцією № 1317 від 13.11.2025 року про оплату 247 800 грн отримувачу ФОП " ОСОБА_5 " від платника УСБУ в Херсонській області, призначення платежу послуги з поточного ремонту згідно Договору № 100 від 12.11.2025 року без ПДВ.
Представником позивача на адресу ОСОБА_1 , була направлена претензія щодо відкшолуванян шкодиу сумі різниці між дійсним розміром шкоди та страхової виплаи , яка була повернута позивачеві без виконання.
Так, 01.10.2025 року ПрАТ "СК "Євроінс Україна" перераховано на рахунок аккредитолваного СТО на ремонт пошкодженого в ДТП автомоібля страхове відшкодування у розмірі 250 000 грн.- як передбачено укладеним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності це є лімітом страхової відповідальності за завдання матеріальної шкоди третім особам з нульовою франшизою.
За такого, суд погоджується з твердженням позивача, що в частині виплати страхового відшкодування у потрепілої особи УСБУ до ПрАТ "СК "Євроінс Україна" згідно полісу № 230284683 вже не має претензій, страховик виконав свій обов`язок у повному обсязі.
Суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповдіача щодо "суперечностей в Договорі № 100 від 12.11.2025 року" - оскільки в Додатку № 1 до цього Договору ( про що зазначено безпосередньо в самому договорі) чітко зазначено про специфікацію проведених ремонтних робіт автомобіля FORD TOURNEO CUSTOM н.з НОМЕР_1 , а відсутність зазначення при цьому VIN-коду взагалі не має правового значення.
Суд також не приймає до уваги заперечення представника відповідача стосовно завищення суми витрат - оскільки жодних доказів на спростування такого розміру відновлювального ремонту суду не надав і навіть на такі не посилався. 
Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що суд, який не має спеціальних технічних знань в галузі автотоварознавства, позбавлений можливості надати належну правову оцінку наданим відповідачем запереченням щодо обгрунтованості норм часу на проведення робіт чи середньоринковим показникам запасних частин - проте відповдіча взагалі не скорситався своїми процесуальними правами та не надав суду жодних доказів, висновків спеціаліста, тощо на підтвердженян викладених ним заперечень щодо неналежності наявних в матеріалах справи Звітів про оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля позивача.
Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За положеннями статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно довикладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .
Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує міру відповідальності страховика або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.До такого висновку прийшла Велика Палата у постанові від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц.
Так, системний аналіз частини першої статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.
При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Зазначений правовий висновок неодноразовота послідовно зазначається у постановах Верховного Суду у ревалентних справах, зокрема в постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 503/1597/16-ц.
Статтями 26,27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані х відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати.
Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.
Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає:
1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту;
2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини.
Для транспортного засобу, строк експлуатації якого до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо якого є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни новими, включається вартість невживаних складових частин (деталей), дозволених заводом-виробником для обслуговування відповідних транспортних засобів. Для інших транспортних засобів до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу.
Під час ремонту транспортного засобу не допускається встановлення складових частин (деталей), що призведе до зміни конструкції транспортного засобу або до невідповідності технічного стану транспортного засобу правилам дорожнього руху та технічної експлуатації.
Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів.
Для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідна особа обирається потерпілою особою з визначеного страховиком (МТСБУ) переліку.
У постанові від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц, провадження № 14-27цс21, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).
З огляду на частину другу статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд доходить до виисновку про наявність підстав для стягнення з винних у ДТП осіб на користь позивача матеріальної шкоди, завданої дорожньою-транспортною пригодою, що становить різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Подібні висновки викладені у постанові ВС від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц.
Визначаючи розмір шкоди , суд враховує наступне.
По-перше, суд приймає до уваги надані позивачем докази вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, які складені у відповідності до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, позивачем надано суду належні докази реального здійсненння ремонту відновлювального зазначеного автомобіля на заявлену суму.
По-друге, оскільки представником відповідача не надано суду доказів, що вартість ремонту має бути меншим чи що заявлені пошкодження автомобіля відбулися не внаслідок ДТП, винуватцем якої є ОСОБА_1 . 
Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, та отримання позивачем від страховика максимальної суми страхового відшкодування у розмірі 250 000 грн. Предметом спору є відшкодування недостатньої, на думку позивача, суми для відновлення пошкодженого майна.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Положення статей 76, 102 - 113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За такого, суд звертає увагу, що будь-яких заперечень під час огляду транспортного засобу, здійсненого представником страховика ні позивачем , ні відповідчаем не подавалось, огляд здійснено у встановлені законом строки.
Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди, завданої, зокрема, джерелом підвищеної небезпеки, передбачені у ст.ст. 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Доказів того, що ОСОБА_1 , під час керування автомобілем Мерседес під час скоєнння ДТП володів цим автомобілем не на відповідній правовій підставі - суду не надано, сам факт посилання його представника на те, що автомобіль належить іншій особі не спростовує висновків суду, адже відсутні підстави для покладання обов`язку відшкодувати завдану шкоду на власника автомобіля-учасника ДТП.
У відповідності до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до статті 27 Закону , тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Отже, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що доведеним з боку позивача є розмір матеріального збитку у вигляді вартості відновлювального ремонту автомобіля становить 497 800 грн.
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За змістом статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій.
З формулювання статті 11 ЦК України можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 цього Кодексу. Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.
Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного.
При цьому слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. ЦК України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга та четверта статті 14 ЦК України). Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи прав інших осіб, у спосіб, передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого з вини відповідача внаслідок ДТП автомобіля, що належав на праві власності позивачу, був значно більше розміру страхового відшкодування, отже з врахуванням принципів добросовісності та справедливості, відшкодування такої різниці має бути покладено на відповідача. Посилання представника відповідача адвоката Курносенка Д.О. на те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено витрати, понесені на відновлення належного йому автомобіля, є безпідставними, оскільки ґрунтуються на припущеннях, а згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 16.10.2023 № 715/2489/22
Враховуючи вищенаведені висновки суду, позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 247 800 грн , що становить різницю між доведеним позивачем розміром збитків та виплатою страхового відшкодування .
Відповідно до статті 141 ЦПК України , оскільки позов було задволено в повному обсязі, судові витрати, які складаються з суми сплаченого при подачі позову судового збору у розмірі 3717 грн, слід стягнути на користь позивача з відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2-6, 10-13, 76-81, 83, 84, 89, 209, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов Управління Служби безпеки України в Херсонській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити.
Стягнути на користь Управління Служби безпеки України в Херсонській області (код ЄДРПОУ 20001728) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 247 800 ( двісті сорок сім тисяч вісімсот) грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Стягнути на користь Управління Служби безпеки України в Херсонській області (код ЄДРПОУ 20001728) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 3717, 00грн судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 08 липня 2026 року
Суддя          О.А. Гуденко