П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 562/3278/25
Провадження № 22-ц/4815/930/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача – Шимківа С.С.,
суддів: – Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

учасники справи: 
учасники справи: 
позивач – ТОВ "Західна агровиробнича компанія", 
відповідач –  ОСОБА_1 ,
– ТОВ "Агро-Консалт АВ",
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на додаткове рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 березня 2026 року (ухвалене у складі судді Ковалика Ю.А.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" до ОСОБА_1 , ТОВ «Агро-Консалт АВ» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 січня 2026 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Консалт АВ" про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки – відмовлено.
23 лютого 2026 року представник ТОВ "Агро Консалт АВ" Волтерс Александер звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат у даній цивільній справі.
В обґрунтування заяви зазначав, що товариством було понесено витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8700 грн. та поштові витрати у сумі 146 грн., які просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія".
Додатковим рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 березня 2026 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Консалт АВ" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн., поштові витрати в розмірі 146 (сто сорок шість) грн.
Рішення мотивовано тим, що, враховуючи попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат відповідача ТОВ "Агро-Консалт АВ" в розмірі 8000 грн, характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторони, з позивача на користь відповідача слід стягнути 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Також долучено квитанції оплати поштових відправлень з описом вкладень на загальну суму 146,00 грн.
Не погоджуючись із додатковим рішенням місцевого суду, 09 березня 2026 року ТОВ "Західна агровиробнича компанія" подало апеляційну скаргу, у якій просило додаткове рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 березня 2026 року змінити – зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають до стягнення з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" до 3000 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розмір адвокатських витрат в сумі 8000,00 грн. не є співрозмірним зі складністю справи та наданому об`єму адвокатських послуг, а тому відповідач просить суд апеляційної інстанції зменшити розмір витрат на правову допомогу.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства – відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом. 
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявником надано: копію договору про надання правничої допомоги від 21.10.2025 між адвокатом Майструком С.М. та ТОВ "Агро-Консалт АВ" (а.с. 179); копію акту приймання-передачі послуг по договору правничої допомоги №1 від 09.02.2026 (а.с. 180).
Тобто, представником відповідача надано всі необхідні документи, які передбачені ч. 3 ст.137, ст. 141 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд першої інстанції виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції правомірно задовольнив частково заяву ТОВ "Агро-Консалт АВ" та стягнув з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" на користь ТОВ "Агро-Консалт АВ" понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржуване додаткове рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" залишити без задоволення, а додаткове рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 березня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач   Шимків С.С.

Судді:   Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.