Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.07.2026  	Справа №607/5174/23 Провадження №2/607/206/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
 
головуючого судді Вийванка О. М.
 
за участю секретаря с/з Дудченко Ю. Р. 
учасників справи:
представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача Покотила Ю. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Компанія з управління активами «Національний резерв», Приватне підприємство «Креатор-Буд», ОСОБА_4 про припинення права на частку у праві спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач  ОСОБА_2 звернулася до суд із позовом до відповідача  ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Компанія з управління активами «Національний резерв», Приватне підприємство «Креатор-Буд», ОСОБА_4 про припинення права на частку у праві спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що із 28 вересня 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.07.2020, яке набрало законної сили, розірвано. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2022 року, справа №607/7752/19 здійснено поділ майна подружжя і на даний час воно перебуває у спільній частковій власності сторін. 
Крім цього, між ОСОБА_3 та ПрАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв» було укладено Договір №ПМО-503 від 17.10.2017 про бронювання квартири, за яким ОСОБА_3 отримує квартиру, і сплатив грошові кошти в розмірі 619 830,00 грн. 
Також ОСОБА_3 , незважаючи на оплату вартості об`єкту будівництва ще 18.10.2017, в порушення умов Договору №ПМО-503, з метою приховування об`єкту нерухомості та недопущення можливості ОСОБА_2 претендувати на частку у такому нерухомому майні, Договору купівлі-продажу із ПрАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв» не укладено. Однак 12 вересня 2017 року між ОСОБА_3 та Приватним підприємством «Креатор-Буд» було укладено Договір про організацію та проведення будівництва. Відповідно до умов цього Договору Сторона 1 передає, а Сторона 2 приймає грошові кошти для будівництва магазину «Промтовари» №2, загальною проектною площею 34,40 кв.м. на 1 (першому) поверсі у багатоквартирному житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_1 . Вказаний об`єкт нерухомого майна не було зареєстровано за ОСОБА_3 . 
Оскільки спільна часткова власність на рухоме і нерухоме майно порушує права позивача, який не має змоги в повній мірі володіти та користуватися майно позивач вважає, що слід припинити право спільної часткової власності і отримати грошову компенсацію. 

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/2 частини транспортного засобу - легковий автомобіль марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , та визнати за ОСОБА_2 право власності в цілому на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .
 
В порядку компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 дійсну вартість належної ОСОБА_2 1/2 частини транспортного засобу у розмірі 140 200,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу - легкового автомобіля марки «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 у розмірі 30 250,00 грн;
частки житлового будинку (загальною площею 367,3 м2, житловою площею 157,7 м2) за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 1 561 025,00 грн; 
частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 6125287500:01:018:0037 (02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 100 000,00 грн; 
частки двокімнатної квартири (загальна площа 64,8 м2, житлова площа 32,0 м2) за адресою: АДРЕСА_3 у розмірі 907 200,00 грн; 
частки приміщенням магазину «Промтовари» №2 (загальна площа 35,3 м2) за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 818 600,00 грн.;
припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/2 частки транспортного засобу - легкового автомобіля марки «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_4 ; частки житлового будинку (загальною площею 367,3 м2, житловою площею 157,7 м2) за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/4 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 6125287500:01:018:0037 (02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; частки двокімнатної квартири (загальна площа 64,8 м2, житлова площа 32,0 м2) за адресою: АДРЕСА_3 ; частки приміщенням магазину «Промтовари» №2 (загальна площа 35,3 м2) за адресою: АДРЕСА_1 ;
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 12 000,00 доларів США, як грошову компенсацію частини коштів на загальну суму 24000 доларів США з нарахованими відсотками, що знаходились на депозитних рахунках «Альфа-депозит дитячий» в АТ «Альфа Банк» згідно укладених договорів №ДФЛ-782594/215 від 19.11.2018 року, №ДФЛ -782601/215 від 19.11.2018 року, №ДФЛ-782599/215 від 19.11.2018 року, які після закінчення депозиту було перераховано на поточний рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_6 в АТ «Альфа Банк»;
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 13 420,00 грн. 
Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2022 року, справа № 607/14103/19, здійснено поділ майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. 
Також предметом спору у справі були майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною проектною площею 73,9 кв. м та житловою проектною площею 32,15 кв. м, згідно договору №ПМО-503 від 17 жовтня 2017 року, укладеного з ПАТ «Компанія з управління активами іональний резерв» та на магазин «Промтовари» №2, загальною проектною площею 34,3 кв. м, розташований на першому поверсі багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 , згідно з договору, укладеного з ПП «Креатор-Буд» про організацію та проведення будівництва від 12.09.2017. При цьому в задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 на 2/3 цих майнових прав судом було відмовлено.
Більше того, доказів про виникнення у позивачки права часткової власності на квартиру АДРЕСА_3 та приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_5 , як і доказів того, що іншим співвласником цього майна є відповідач, до позовної заяви не долучено, що взагалі виключає можливість задоволення цих вимог про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 та отримання компенсації.
Крім того, позивачці ОСОБА_2 достеменно відомо, що грошові кошти, сплачені на виконання договорів про організацію та проведення будівництва від 12 вересня 2017 року та №ПМО-503 503 про бронювання (резервування) квартири від 17 жовтня 2017 року, попередньо були отримані у позику саме для придбання цього майна.
При цьому рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 серпня 2022 року у справі №607/23503/19 з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 стягнуто 25 000 доларів США за договором позики, оформленим розпискою ОСОБА_3 від 17 жовтня 2017 року, згідно якої він позичив 25 000 доларів США для придбання в дольову участь квартири АДРЕСА_6 , згідно з умовами Договору №ПМО-503 про бронювання (резервування) квартири, укладеного 17 жовтня 2017 року між ПрАТ «Компанія з Управління активами «Національний резерв», і які зобов`язувався повернути в строк до 01 вересня 2019 року.
Як вказує у свої позовній заяві ОСОБА_2 , договір №ПМО-503 про бронювання (резервування) квартири від 17 жовтня 2017 року був укладений під час перебування сторін в шлюбі, в інтересах сім`ї. Відтак, у тому випадку, якщо у позивача дійсно існують речові права відносно об`єктів нерухомого майна, про які вона вказує (хоча доказів про це не надає), то вона зобов`язана сплатити 1/2 частину грошових коштів, які попередньо були отримані ним у позику для оплати відповідних майнових прав. Таким чином, позовні вимоги в частині припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 на частину квартири АДРЕСА_3 та приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №2 по АДРЕСА_1 , з одночасним стягненням компенсації вартості цих часток з ОСОБА_3 , є недоведеними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають до задоволення.
Також з врахуванням площі та технічних характеристик цього житлового будинку, однозначно є можливим виділ належної ОСОБА_2 1/4 частини цього житлового будинку разом з 1/4 частиною земельної ділянки, на якій він розташований, тобто вказані об`єкти нерухомого майна не відносяться до категорії неподільної речі, а належна позивачці частка не може бути визнана незначною, тому можливим є спільне володіння і користування цим майном, а тому вказані позовні про припинення права спільної часткової власності не підлягають до задоволення. 
З цих же підстав, не можуть бути задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошової компенсації 1/2 частини коштів на загальну суму 24 000 доларів США з нарахованими відсотками, що знаходились на депозитних рахунках «Альфа-депозит дитячий» в АТ «Альфа Банк» згідно укладених договорів, які після закінчення депозиту були перераховані на поточний рахунок ОСОБА_3 , оскільки грошові кошти у будь-якій сумі і за будь-яких обставин завжди є подільним майном.
Більше того, заявляючи вимогу про стягнення компенсації за належну ОСОБА_2 частину грошових коштів, остання вимоги про припинення її права власності на частку у цьому майні не пред`явила, що виключає можливість задоволення такої позовної вимоги.
Варто зауважити, що позовними вимогами ОСОБА_2 у справі №607/14103/19, на рішення суду у якій вона посилається як на підставу своїх вимог, було саме визнання права власності на частину вищевказаних грошових коштів, і суд, дотримуючись меж позовних вимог, захистив права та інтереси позивача саме у той спосіб, про який вона заявляла. Також проведена оцінка майна не відповідає ринковій оцінці, оскільки автомобіль марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , був оцінений сторонами 16 000, 00 доларів США. Тому просить задовольнити позов частково в частині транспортних засобів, в іншій частині відмовити. 
Позивач подав відповідь на відзив в якому зазначив, що рішенням суду не було визнано право власності на двокімнатну квартиру (загальна площа 64,8 м2, житлова площа 32,0 м2) за адресою: АДРЕСА_3 , та приміщенням магазину «Промтовари» №2 (загальна площа 35,3 м2) за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності доказів, також вказане майно було придбано у період перебування сторін у шлюбі, і сума позики також була отримана у зареєстрованому шлюбі. При цьому судом встановлено, що отримані у позику ОСОБА_3 грошові кошти від ОСОБА_5 використано не в інтересах сім`ї, а на власні інтереси відповідача. Позивач просить стягнути грошову компенсацію за частку у спільному майні не лише у разі не подільності майна чи неможливості виділення такої частки в натурі, а й у випадку неможливості спільного володіння і користування таким майном, а не припинення такої частки завдасть істотної шкоди інтересам позивача та членам сім`ї. Висновки про вартість майна є належними та допустимими доказами визначення вартості майна щодо якого заявлені відповідні позовні вимоги. 
 
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав та обґрунтувань, викладених у позові.
 
Представник відповідача у судовому засіданні просив позов задовольнити частково з підстав та обґрунтувань, викладених у відзиві на позов.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема: 
Ухвалою суду відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду витребувано докази.
Ухвалою суду призначено експертизу та зупинено провадження у справі. 
Ухвалою суду поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду призначено експертизу та зупинено провадження у справі. 
Ухвалою суду поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду призначено експертизу та зупинено провадження у справі. 
Ухвалою суду поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду призначено експертизу та зупинено провадження у справі. 
Ухвалою суду поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 . 
Ухвалою суду призначено експертизу та зупинено провадження у справі. 
Ухвалою суду поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду закрито підготовче судове засідання.
Ухвалою суду призначено експертизу. 
Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 28 вересня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року.
У даному шлюбі народилося троє дітей: син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від
27 травня 2022 року, справа № 607/14103/19, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, задоволено частково.
Проведено поділ спільного майна подружжя:
- легкового автомобіля марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , загальною ринковою вартістю 349 430,00 грн;
- 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 367,3 кв.м, житловою площею 157,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною ринковою вартістю 3 970 000,00 грн;
- 1/2 частину земельної ділянки житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), кадастровий номер 6125287500010180037, загальною площею 0,10 га, що розташований на території Смиківецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, загальною ринковою вартістю 350 000,00 грн;
- коштів на загальну суму 24 000,00 доларів США з нарахованими відсотками, що знаходились на депозитних рахунках «Альфа-депозит дитячий» в АТ «Альфа-Банк» згідно укладених договорів № ДФЛ-782594/215 від 19 листопада 2018 року, № ДФЛ -782601/215 від 19 листопада 2018 року, № ДФЛ-782599/215 від 19 листопада 2018 року, які після закінчення депозиту були перераховано на поточний рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_8 в АТ «Альфа-Банк»;
- легкового автомобіля марки «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 загальною ринковою вартістю 39 970,00 грн.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на:
- 1/2 ідеальну частку у рухомому майні, а саме: легковому автомобілі марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 загальною ринковою вартістю 349 430,00 грн; легковому автомобілі марки «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 загальною ринковою вартістю 39 970,00 грн;
- 1/4 (одну четверту) частину житлового будинку, загальною площею 367,3 кв.м, житловою площею 157,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 загальною ринковою вартістю 3 970 000,00 грн;
- 1/4 частину земельної ділянки житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), кадастровий номер 6125287500010180037, загальною площею 0,10 га, що розташований на території Смиківецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області загальною ринковою вартістю 350 000,00 грн;
- 1/2 частину коштів на загальну суму 24 000,00 доларів США з нарахованими відсотками, що знаходились на депозитних рахунках «Альфа-депозит дитячий» в АТ «Альфа-Банк» згідно укладених договорів № ДФЛ-782594/215 від 19 листопада 2018 року, № ДФЛ-782601/215 від 19 листопада 2018 року, № ДФЛ-782599/215 від 19 листопада 2018 року, які після закінчення депозиту були перераховано на поточний рахунок ОСОБА_3 
№ НОМЕР_8 в АТ «Альфа-Банк».
Визнано за ОСОБА_3 право власності на:
- 1/2 ідеальну частку у рухомому майні, а саме: легковому автомобілі марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , загальною ринковою вартістю 349 430,00 грн; легковому автомобілі марки «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 загальною ринковою вартістю 39 970,00 грн;
- 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 367,3 кв.м, житловою площею 157,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 загальною ринковою вартістю 3 970 000,00 грн;
- 1/4 частину земельної ділянки житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), кадастровий номер 6125287500010180037, загальною площею 0,10 га, що розташований на території Смиківецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області загальною ринковою вартістю 350 000,00 грн;
- 1/2 частину коштів на загальну суму 24 000,00 доларів США з нарахованими відсотками, що знаходились на депозитних рахунках «Альфа-депозит дитячий» в АТ «Альфа-Банк» згідно укладених договорів № ДФЛ-782594/215 від 19 листопада 2018 року, № ДФЛ-782601/215 від 19 листопада 2018 року, № ДФЛ-782599/215 від 19 листопада 2018 року, які після закінчення депозиту були перераховано на поточний рахунок ОСОБА_3 
№ НОМЕР_8 в АТ «Альфа-Банк».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
17 жовтня 2017 року між ПрАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв», що діє від свого імені в інтересах та за рахунок активів Пайового венчурного інвестиційного фонду «МЮОН» та ОСОБА_3 укладено договір №ПМО-503 про бронювання (резервування) квартири, предметом якого є 2-кімнатна квартира АДРЕСА_4 , загальною проектною площею 73,9 кв.м. та житловою проектною площею 32,15 кв.м. На підставі пункту 2.1 вказаного договору, ОСОБА_3 на підтвердження намірів щодо настання правових наслідків сплачує ПрАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв» грошові кошти в розмірі 619 830 грн., які перераховує на поточний рахунок до 18.10.2017 року.
Згідно з копії платіжних доручень, та листа ПрАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв» №201 від 21.10.2022, грошові кошти ОСОБА_3 за дану квартиру перераховано на загальну суму 619 830,00 грн. 
Крім цього, 12 вересня 2017 року між ОСОБА_3 (Сторона 1) та Приватним підприємством «Креатор-Буд» (Сторона 2), укладено договір про організацію та проведення будівництва, згідно умов якого Сторона 1 передає, а Сторона 2 приймає грошові кошти, які є особистою власністю Сторони 1 для будівництва магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №2, загальною проектною площею 34,3 кв.м., що розташований на першому поверсі у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 . Планова вартість об`єкту на момент укладення даного Договору складає 463 050,00 грн.
Згідно з копії меморіальних ордерів, та листа ПП «Креатор- Буд» №26/10/01 від 26.10.2022, на виконання зазначеного договору сплачено коштів на загальну суму 473 117,05 грн.
Відповідно до висновків про вартість майна, складених ТОВ «Захід-Експерт», від 06.02.2023, вартість: автомобіля марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , становить 280 400,00 грн; автомобіля марки «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , становить 60 500,00 грн; житлового будинку, загальною площею 367,3 кв.м, житловою площею 157,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , становить 6 244 100,00 грн; земельної ділянки житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), кадастровий номер 6125287500010180037, загальною площею 0,10 га, що розташований на території Смиківецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, становить 400 000,00 грн; двокімнатної квартири, двокімнатної квартири (загальна площа 64,8 м2, житлова площа 32,0 м2) за адресою: АДРЕСА_3 , становить 1 814 400 грн; приміщення магазину «Промтовари» №2 (загальна площа 35,3 м2) за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1 637 200,00 грн.
Відповідно до розписки від 09.12.2016, виданої ОСОБА_3 вартість автомобіля марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, визначено 16 000 доларів США.
Згідно з довідками про ринкову вартість, виданими ФОП « ОСОБА_8 , вартість: «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, становить 463 690,00 грн, Ваз-21093, 1995 року випуску, становить 44 980,00 грн; земельної ділянки житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), кадастровий номер 6125287500010180037, загальною площею 0,10 га, що розташований на території Смиківецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, становить 296 940,00 грн; 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2020 року, яке набрало законної сили, визнано частково недійсним Свідоцтво про право власності індексний номер: 15143542, видане 22 грудня 2013 року реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області в частині реєстрації за ОСОБА_3 права власності на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; житлового будинку, загальною площею 367,3 кв.м, житловою площею 157,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , становить 1 897 740,00 грн.
Відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/120-23/8230 від 01.12.2023, складеного експертом Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_7 станом на день проведення експертизи, а саме на 09.10.2023 становить 4 151 978 грн. Дати відповіді на поставлені запитання: «Якою є ринкова вартість нерухомого майна - двокімнатної квартири (загальна площа 64,8 кв.м., житлова площа 32,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , станом на день проведення експертизи?», «Якою є ринкова вартість нерухомого майна - приміщення магазину «Промтовари»№ 2 (загальна площа 35,3 кв.м.), яке розташоване за адресою: 
АДРЕСА_1 , станом на день проведення експертизи?» та «Якою є ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 6125287500:01:018:0037 (02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , станом на день
проведення експертизи», не видається можливим. Дати відповідь на поставлене запитання: «Яка ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , на час проведення експертизи?», не видається можливим. Ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 21093» реєстраційний номер НОМЕР_10 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_11 , 1995 року випуску, станом наД9Д0.2023 становить 55 366,00 грн.
Згідно із висновком експерта №КСЕ-19/120-23/8230 від 01.12.2023, складеного експертом Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку) об`єкт нерухомого майна - житловий будинок (загальною площею 367,3 кв. м, житловою площею 157,7 кв. м), що за адресою АДРЕСА_2 та земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 6125287500:01:018:0037 (02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до часток співвласників: 1/2 частка ОСОБА_4 , 1/4 частка ОСОБА_3 , 1/4 частка ОСОБА_2 є. Варіанти розподілу (виділення частки) об`єкта нерухомого майна - житловий будинок (загальною площею 367,3 кв. м, житловою площею 157,7 кв. м), що за адресою: АДРЕСА_2 наведено у додатку 3 (варіант 1) та додатку 4 (варіант 2), що додається до висновку експерта. Варіанти розподілу (виділення частки) об`єкта нерухомого майна - земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, що за адресою: АДРЕСА_1 наведено у додатку 5 (варіант 1) та додатку 6 (варіант 2), що додається.
Суд погоджується частково з аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.
Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див.: постанову Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі N 127/23627/20 (провадження N 61-17025св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі N 233/4580/20 (провадження N 61-12524сво21)).
Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.) (див.: постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі N 567/3/22 (провадження N 61-5252сво23)).
Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.
Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід припинити право спільної часткової власності та стягнути компенсацію вартості спільного часткового майна, суд частково погоджується, з огляду на наступне. 
У статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.
Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України).
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини перша-третя статті 358 ЦК України).
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Тобто стаття 365 ЦК України передбачає реалізацію права співвласників на припинення права власності одного із співвласників на його частку в спільному майні за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але можуть бути застосовані за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Правомірність дій суду при встановленні вказаної вище обставини оцінюється з точки зору відповідності принципу об`єктивності і неупередженості, диспозитивності цивільного судочинства, завданням та основним засадам цивільного судочинства, а саме справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном».
Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення (частини перша, друга статті 372 ЦК України).
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку».
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності на майно кожним з подружжя.
Поділ майна подружжя здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності - присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта, п`ята статті 71 СК України).
Суд може застосувати і такий спосіб поділу майна, як розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості і частки кожного із подружжя у спільному майні. Розподіл речей є самостійним способом поділу подружнього майна та має місце при наявності кількох більш-менш рівнозначних за вартістю речей, які за своєю природою не можуть бути поділені в натурі. Так, суд може розподілити між подружжям будь-які об`єкти права спільної власності, передавши кожному з подружжя певну їх кількість.
Крім того, у процесі поділу майна суд може одночасно застосувати не один спосіб, а їх комбінацію: щодо одних видів речей застосувати їх поділ в натурі, стосовно інших - здійснити передання одному із подружжя з зобов`язанням певної компенсації другому, а треті види речей - розподілити між сторонами з урахуванням їх вартості. При цьому враховується вартість окремих речей, а також загальна вартість майна, що передається кожному з подружжя.
Норми законодавства України щодо способів та порядку поділу спільної сумісної власності подружжя покликані, у тому числі, створити ефективний механізм охорони прав співвласника, право на частку якого припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення.
Такі висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2024 року у справі № 679/533/21 (провадження № 61-8759св24).
У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 615/1364/16-ц (провадження № 61-6575св19) сформульовано висновок про те, що аналіз статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що під час вирішення спору про поділ майна суд може не погодитись із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Обрання судом під час вирішення спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просила позивачка, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Верховний Суд зазначає, що за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Суд зазначає, що спір виник між колишнім подружжям щодо поділу рухомого та нерухомого майна.
Що стосується транспортних засобів, суд зазначає, що транспортні засоби є спільною частковою власністю сторін, є неподільною річчю, транспортним засобом, марки «Volkswagen Touran», користується позивач, транспортним засобом, марки «ВАЗ 21093», користується відповідач, спільне користування сторонами зазначеними транспортними засобами є неможливим, позивач вніс кошти на депозитний рахунок грошову компенсацію, і погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні.
Отже, доцільним є припинити право власності відповідача на 1/2 частку транспортного засобу, марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину зазначеного транспортного засобу.
Також, слід припинити право власності позивача на 1/2 частку транспортного засобу, марки «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_10 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_11 , та визнати за відповідачем право власності на 1/2 частку зазначеного транспортного засобу.
При цьому, суд враховуючи подані сторонами докази зазначає, що ринкова вартість транспортного засобу, марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , становить 280 400,00 грн, згідно з висновку про вартість майна, складеного ТОВ «Захід-Експерт», а ринкова вартість транспортного засобу, «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_10 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_11 , становить 55 366,00 грн, згідно з висновку експерта №КСЕ-19/120-23/8230 від 01.12.2023, складеного експертом Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.
Тому з урахуванням ринкової вартості транспортних засобів, внесених коштів позивачем на депозитний рахунок грошову компенсацію, суд дійшов висновку, що відповідач має отримати від позивача грошову компенсацію вартості припиненої 1/2 частки у праві власності на транспортний засіб, марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , в розмірі 140 200,00 грн, апозивач має отримати від відповідача грошову компенсацію вартості припиненої 1/2 частки у праві власності на транспортний засіб, марки «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_10 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_11 , у розмірі 27 683,00 грн. 
За таких обставин, з урахуванням взаємних грошових компенсацій сторін, суд вважає, за необхідне виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості припиненої 1/2 частки у праві власності на транспортний засіб, марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , у розмірі 122 337,00 грн. (140 200,00 – 27 863,00) за рахунок коштів, внесених 16.02.2023 позивачем ОСОБА_2 на рахунок НОМЕР_12 , отримувач ТУ ДСА України в Тернопільській області, код 26198838, надавач платіжних послуг Державна казначейська служба України, в сумі 140 200,00 грн. 
Крім цього, слід повернути ОСОБА_2 кошти в розмірі 27 863,00 грн, які внесені 16.02.2023 позивачем ОСОБА_2 на рахунок UA 358201720355219001000003454, отримувач ТУ ДСА України в Тернопільській області, код 26198838, надавач платіжних послуг Державна казначейська служба України, в сумі 140 200,00 грн, як грошову компенсацію вартості припиненої 1/2 частини у праві власності на транспортний засіб, марки «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_10 .
Також, ураховуючи, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2022 року, справа № 607/14103/19, визнано право власності на частини коштів на загальну суму 24000 доларів США з нарахованими відсотками, що знаходились на депозитних рахунках «Альфа-депозит дитячий» в АТ «Альфа Банк», згідно з укладених договорів №ДФЛ-782594/215 від 19.11.2018 року, №ДФЛ -782601/215 від 19.11.2018 року, №ДФЛ-782599/215 від 19.11.2018 року, які після закінчення депозиту було перераховано на поточний рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_6 в АТ «Альфа Банк».
Та ті обставини, що кошти були перераховані на рахунок належний ОСОБА_3 , і знаходяться у нього, не було подано доказів про повернення позивачу їх частки, суд вважає за необхідне припинити право спільної часткової власності на вказані кошти, і стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 частину коштів, які знаходилися на вказаних депозитних рахунка, в розмірі 12 000,00 доларів США. 
Щодо позовних вимог про припинення права власності позивача та отримання грошової компенсації за: частки житлового будинку (загальною площею 367,3 м2, житловою площею 157,7 м2) за адресою: АДРЕСА_2 ; частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 6125287500:01:018:0037 (02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; частки двокімнатної квартири (загальна площа 64,8 м2, житлова площа 32,0 м2) за адресою: АДРЕСА_3 ; частки приміщенням магазину «Промтовари» №2 (загальна площа 35,3 м2) за адресою: АДРЕСА_1 , - то суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити з огляду на таке. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2022 року, справа № 607/14103/19, встановлено, що сторонам належить на праві спільної часткової власності по частці житлового будинку (загальною площею 367,3 м2, житловою площею 157,7 м2) за адресою: АДРЕСА_2 ; частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 6125287500:01:018:0037 (02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Також вказаним рішення суду, відмовлено у визнанні за ОСОБА_2 майнових прав на 2/3 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_4 , загальною проектною площею 73,9 кв. м. та житловою проектною площею 32,15 кв. м., згідно договору №ПМО-503 від 17 жовтня 2017 року укладеного з ПАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв» та на 2/3 частини магазина « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №2, загальною проектною площею 34,3 кв. м., що розташований на першому поверсі у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 , згідно договору укладеного з ПП «Креатор Буд» про організацію та проведення будівництва від 12.09.2017 року. 
Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивач не довів належними та допустимими доказами про належність їй на праві спільної часткової власності частки двокімнатної квартири (загальна площа 64,8 м2, житлова площа 32,0 м2) за адресою: АДРЕСА_3 та частки приміщення магазину «Промтовари» №2 (загальна площа 35,3 м2) за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому суд зазначає, що ОСОБА_3 було укладено договір №ПМО-503 від 17 жовтня 2017 року з ПАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв» на двокімнатну квартиру  АДРЕСА_4 , загальною проектною площею 73,9 кв. м. та житловою проектною площею 32,15 кв. м., та договір з ПП «Креатор Буд» про організацію та проведення будівництва від 12.09.2017 року на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №2, загальною проектною площею 34,3 кв. м., що розташований на першому поверсі у багатоквартирному житловому будинку   АДРЕСА_1 .
Тобто вказана квартира і магазин розташовані у житловому будинку   АДРЕСА_1 , а не в житловому будинку   АДРЕСА_1 . 
Разом з тим позивачем подано інформаційну довідку №325091713 від 07.03.2023 про те, що власником квартири   АДРЕСА_3 , належить ПАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв».
Також позивачем не подано доказів про належності відповідачу на праві часткової власності майна в житловому будинку   АДРЕСА_6 . 
За таких обставин, з урахуванням викладеного та зважаючи на відсутність доказів про належність сторонам на праві спільної часткової власності майна в житловому будинку   АДРЕСА_6 , суд вважає, що відсутні підстави для припинення права спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації, а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині припинення права власності позивача та отримання грошової компенсації за: частки двокімнатної квартири (загальна площа 64,8 м2, житлова площа 32,0 м2) за адресою: АДРЕСА_3 ; частки приміщенням магазину «Промтовари» №2 (загальна площа 35,3 м2) за адресою: АДРЕСА_1 . 
Щодо позовних вимог про припинення права власності позивача та отримання грошової компенсації за: частки житлового будинку (загальною площею 367,3 м2, житловою площею 157,7 м2) за адресою: АДРЕСА_2 ; частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 6125287500:01:018:0037 (02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , суд зазначає, що згідно зі статтею 364 ЦК, яка має назву «Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності», право на отримання одним зі співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки від інших співвласників визначено саме за умови неможливості виділу її в натурі.
Приписи статті 364 ЦК хоч і визначають можливість отримання одним зі співвласників такої компенсації, проте не встановлюють умов чи обставин, за яких стягнення такої компенсації можливе в судовому порядку за умови відсутності згоди інших співвласників.
Водночас у статті 365 ЦК визначено по суті зворотній механізм, а саме припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників: право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Отже, і стаття 364, і стаття 365 ЦК визначили механізми припинення для одного чи декількох співвласників частки у праві на об`єкт спільної сумісної власності, і такий механізм залежить від правового результату, якого хоче досягнути співвласник, який ініціює вирішення спору.
Аналіз наведених приписів ЦК дає підстави для висновку, що як механізм, визначений статтею 365 ЦК, для якого законодавець визначив умови застосування, так і механізм, встановлений статтею 364 ЦК, з урахуванням урегульованих у пункті 6 статті 3 ЦК засад справедливості, добросовісності та розумності, повинен враховувати певні критерії, які спонукають суд під час вирішення спорів, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, враховувати баланс інтересів сторін.
У спірних правовідносинах підлягають застосуванню висновки Великої Палати Верховного Суду наведені у постанові від 10 грудня 2025 року у справі № 466/2128/23.
Так, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час вирішення спорів за вимогою одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні, яким є житло, шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, підлягає врахуванню майновий стан відповідача (відповідачів), а саме можливість сплатити компенсації вартості частки, право позивача на яку припиняється та передається відповідачу (відповідачам), та чи не призведе виконання відповідного рішення про стягнення компенсації до звернення стягнення на ту частку, право на яку передано іншим співвласникам відповідним судовим рішенням.
Присудження компенсації на користь одного співвласника вартості його частки з інших співвласників за умови неможливості виділу її у натурі з неподільної речі не може відбуватися, якщо виконання такого рішення призведе до звернення стягнення на цю ж річ, яка є єдиним житлом.
Позивач не довів, що відповідач позбавив його можливості реалізувати своє право власності на частину житлового будинку і земельної ділянки, оскільки відсутні докази, що позивач бажав встановити порядок користування вказаним нерухомим майном, вселитись в нього. Також не вирішувалось питання щодо продажу належної їй частки у вказаному нерухомому майні. 
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази щодо спроможності відповідача виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за останнім права власності на спільне майно. Згода відповідача на виплату ним такої компенсації відсутня.
Також суд зазначає, що згідно із висновком експерта №КСЕ-19/120-23/8230 від 01.12.2023, складеного експертом Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, наявна технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку) об`єкт нерухомого майна - житловий будинок (загальною площею 367,3 кв. м, житловою площею 157,7 кв. м), що за адресою АДРЕСА_2 та земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 6125287500:01:018:0037 (02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до часток співвласників: 1/2 частка ОСОБА_4 , 1/4 частка ОСОБА_3 , 1/4 частка ОСОБА_2 . 
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про припинення права власності позивача та отримання грошової компенсації за: частки житлового будинку (загальною площею 367,3 м2, житловою площею 157,7 м2) за адресою: АДРЕСА_2 ; частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 6125287500:01:018:0037 (02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Щодо інших доводів позивача та відповідачів у справі, викладених в обґрунтування власних правових позицій у наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання їм оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про який дійшов суд. 
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд звертає увагу на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
На підставі наведеного, керуючись статями 2, 4, 5, 10 - 13, 76-82, 89, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, – 

У Х В А Л И В : 

Задовольнити частково позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Компанія з управління активами «Національний резерв», Приватне підприємство «Креатор-Буд», ОСОБА_4 про припинення права на частку у праві спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації.
Припинити право спільної часткової власності  ОСОБА_3 на частку транспортного засобу, марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 .
Визнати за  ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб, марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 .
Припинити право спільної часткової власності  ОСОБА_2 на частку транспортного засобу, марки «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_10 .
Визнати за  ОСОБА_3 право власності на транспортний засіб, марки «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_10 . 
Виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості припиненої 1/2 частку у праві власності на транспортний засіб, марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , у розмірі 122 337,00 грн (сто двадцять дві тисячі триста тридцять сім гривень 00 копійок), за рахунок коштів, внесених 16.02.2023 позивачем ОСОБА_2 на рахунок UA 358201720355219001000003454, отримувач ТУ ДСА України в Тернопільській області, код 26198838, надавач платіжних послуг Державна казначейська служба України. 
Повернути ОСОБА_2 кошти в розмірі 27 863,00 грн (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят три гривні 00 копійок), які внесені 16.02.2023 позивачем ОСОБА_2 на рахунок UA 358201720355219001000003454, отримувач ТУ ДСА України в Тернопільській області, код 26198838, надавач платіжних послуг Державна казначейська служба України, як грошову компенсацію вартості припиненої 1/2 частини у праві власності на транспортний засіб, марки «ВАЗ 21093», 1995 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_10 .
Припинити право спільної часткової власності  ОСОБА_2 на частини коштів на загальну суму 24000 доларів США з нарахованими відсотками, що знаходились на депозитних рахунках «Альфа-депозит дитячий» в АТ «Альфа Банк», згідно з укладених договорів №ДФЛ-782594/215 від 19.11.2018 року, №ДФЛ -782601/215 від 19.11.2018 року, №ДФЛ-782599/215 від 19.11.2018 року, які після закінчення депозиту було перераховано на поточний рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_6 в АТ «Альфа Банк».
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 12 000,00 доларів США (дванадцять тисяч доларів США 00 центів). 
Відмовити у задоволенні інших позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України. 
Учасники справи:
позивач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 , місце проживання АДРЕСА_2 .
відповідач ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 , місце проживання АДРЕСА_2 .
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
Приватне акціонерне товариство «Компанія з управління активами «Національний резерв», унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 22904759, місцезнаходження просп. Героїв Сталінграда, буд. 12-Л, м. Київ;
Приватне підприємство «Креатор-Буд», унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 34227060, місцезнаходження вул. Листопадова, буд. 1, кв. 3, м. Тернопіль.
ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 10 липня 2026 року. 

Головуючий суддя    	О. М. Вийванко