621/3018/25
2/621/421/26
РІШЕННЯ
іменем України

08 вересня 2026 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Кришталь А. А.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України",
представник відповідача - Басюк С. А.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

у с т а н о в и в:

16.09.2025 ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ДСГП "Ліси України" з вимогами:
1) Визнати незаконним та скасувати Наказ № 182-К від 17.03.2025 Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", яким звільнено ОСОБА_1 з посади завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" у зв`язку із скороченням штату працівників п. 1 ч. 1 ст. 40 КзПП;
2) Поновити ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" з 17 березня 2025 року;
3) Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 березня 2025 року по 13 вересня 2025 року, який становить 337 955 грн 92 коп., з урахуванням із цією суми установлених законодавством податків та зборів.
На обґрунтування позову зазначив, що 11.04.2023 він був призначений на посаду інспектора сектору № 5 відділу контролю за використанням лісового та мисливського господарства Департаменту безпеки в Державному спеціалізованому господарському підприємстві "Ліси України" (Наказ від 10.04.2023 №458-4). Наказом від 27.10.2023 за № 1265- К по ДСГП "Ліси України" був переведений на посаду завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки (запис в трудовій книзі від 27.12.2023 за № 15). Відповідно Наказу № 182-К від 17.03.2025 по вказаному підприємству, його було звільнено з посади завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки у зв`язку із скороченням штату працівників п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України (запис в трудовій книзі за № 16 від 17.03.2025). За час роботи він сумлінно виконував свої обов`язки, заохочувався та мав позитивні характеристики.
Водночас, з невідомих причин, начальник відділу № 5 Управління безпеки Департаменту безпеки ДП "Ліси України" Ємець Н., маючи недоброзичливе, з незрозумілих причин, до нього відношення, вирішив звільнити його з займаної посади та в грубій формі повідомив, що він не буде в подальшому працювати на жодному з підприємств, пов`язаних з лісовим господарством. Наказ № 182- К від 17.03.2025 не був йому оголошений та вручений, згідно вимог чинного законодавства. Лише після постійних дискусій та непорозумінь з ОСОБА_2 , він мав можливість отримати вказаний наказ 14.01.2025, про що свідчить його підпис про ознайомлення. При цьому, йому було повідомлено, щоб він не намагався більше влаштовуватись на жодну з посад.
Вказав, що однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).
Підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця визначені статтями 40, 41 КЗпП України (пункт 4 статті 36 КЗпП України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (вивільнення працівників).
Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
На підставі частин першої третьої статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Посилався на постанову Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року в справі № 6-40цс15, де вказано, що "оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення". Аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 638/14370/20, від 20 серпня 2024 року у справі № 210/2141/16-ц.
Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.
Вважав, що при скороченні чисельності або штату за ст. ст. 40, 49-2 КЗпП встановлено обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, а за змістом частини третьої статті КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. При цьому при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Доводити ж виконання вимог щодо порядку вивільнення працівника зобов`язаний саме роботодавець, а покладення такого обов`язку на працівника, як на слабшу сторону в зазначених правовідносинах, зокрема, і тому, що у нього відсутні документи, що стали підставою для вивільнення, суперечить принципам справедливості та верховенства права.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 11.09.2019 по справі № 478/2028/16-ц.
Водночас, на виконання Наказу "Про скорочення штату працівників ДП "Ліси України", відповідачем у зв`язку з оптимізацією організаційної структури та штату апарату ДП "Ліси України" було скорочено 06.03.2025 відділ економічної безпеки та інші відділи і сектори у кількості 17 штатних одиниць. Також, п. 2 та п. 3 даного наказу передбачено директору Департаменту з персоналу підготувати нові структури та штатний розпис для затвердження і не пізніше ніж за 2 місяці попередити працівників відповідних відділів про можливе їх вивільнення та запропонувати працівникам, що попадають під скорочення штату, переведення за їх згодою на інші вакантні посади. Уразі відмови від переведення або відсутності в ДП роботи за відповідною професією чи спеціальністю підготувати документи про звільнення відповідних працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Вважав, що відповідач не виконав вимоги Наказу та Закону.
Йому було направлено за підписом генерального директора перелік вакантних посад з якими він був ознайомлений 17.03.2025. Після ознайомлення він виявив, що не були вказані всі наявні посади в апараті та ті, які були аналогічні займаній ним посаді. Тобто відповідач навмисно приховав вакантні посади для подальшого можливого працевлаштування, фактично позбавивши його можливості працювати на вказаному підприємстві. Навпаки, офіційно відмовив йому у виборі посади завідувача сектора IT забезпечення філії "Східний лісовий офіс", тобто грубо порушив вимоги законодавства, які він вказав вище. Вказане підтверджується Службовою запискою за підписом начальника відділу № 5 Управління безпеки Департаменту безпеки ДП "Ліси України" Ємець В., де зазначив, що Департамент заперечує щодо його працевлаштування без належного обґрунтування та підстав.
Крім того, з загальнодоступних джерел, йому стало відомо що з 01.07.2025 поновлено роботу сектору № 1 відділу №5 управління безпеки Департаменту безпеки, відновлено і поновлено його посаду, без будь-яких змін посадових обов`язків раніше займаної ним посади, про що, в порушення вимог КзпП, при наявності у нього переважного права на відновлення його на займаній до скорочення посаді, відповідно до ст. 42-1 КЗпП, його повідомлено не було, посаду не запропоновано, що відбулося виключно через неприязні відносини до нього з боку керівництва.
Відповідно до частин першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Частинами 2 та 3 ст. 235 КЗпІІ України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше, як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.
У пункті 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці зп дно графіком роботи" підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку №100).
З наданої йому довідки про розрахунок середнього заробітку по заробітній платі вбачається, що останні два повних місяця його роботи січень 2025 року - лютий 2025 року заробітна плата склала - 137 540 грн 12 коп. середньоденна (по робочих днях) склала - 3 929 грн 72 коп. в день.
Період з дати звільнення по день звернення до суду становить: березень - 10 робочих днів, квітень - 22 робочих дні, травень - 22 робочих дні, липень - 23 робочих дні, серпень - 21 робочий день, вересень - 10 робочих днів.
Отже, середній його заробіток за період з 17.03.2025 по 13.09.2025 становить 337 955 грн 92 коп., виходячи з розрахунку: 3 929,94 грн. х 86 робочих днів.
Водночас, просив здійснити подальший перерахунок до дати ухвалення судового рішення, з урахуванням середньоденної (по робочих днях) суми - 3 929 грн 72 коп. на день.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.09.2025 провадження у зазначеній справі відкрито, призначено підготовче засідання на 17.10.2025.
03.10.2025, 17.11.2025 представник відповідача Басюк С. А. надіслала заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
06.10.2025 представник відповідача Басюк С. А. надіслала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову.
У відзиві зазначила, що згідно заяви та на підставі наказу ДП "Ліси України" від 10.04.2023 № 458-к ОСОБА_1 був прийнятий на посаду інспектора сектору № 5 відділу контролю з використання лісового та лісомисливського господарства Департаменту безпеки з 11.04.2023. 17.07.2023 згідно з наказом ДП "Ліси України" від 12.07.2023 № 704-к ОСОБА_1 переведено на посаду завідувача Харківського сектору Слобожанського відділу управління контролю за використанням лісового та лісомисливського господарства відділу безпеки Департаменту безпеки. 27.12.2023 згідно з наказом ДП "Ліси України" від 27.12.2023 № 1263-к ОСОБА_1 переведено на посаду завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки. 17.03.2025 ОСОБА_1 звільнено з посади згідно з наказом ДП "Ліси України" від 17.03.2025 №182-к у зв`язку із скороченням штату працівників, п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 14.01.2025 ОСОБА_1 було надане попередження про наступне вивільнення, а саме, що внаслідок прийняття наказу ДП "Ліси України" від 02.01.2025 № 13 "Про скорочення штату працівників ДП "Ліси України" у зв`язку з оптимізацією організації структури та штату апарату ДП "Ліси України" з 06.03.2025 буде скорочена посада завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".
За період з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору підприємством надавались ОСОБА_1 повідомлення зі списками вакантних посад для можливого подальшого працевлаштування, а саме: 1. Лист попередження про наступне вивільнення від 14.01.2025. Відповідно до тексту цього листа позивачу також були запропоновані вакантні посади для подальшого працевлаштування в апараті ДП "Ліси України" та список вакантних посад у філіях ДП "Ліси України" для можливого подальшого працевлаштування; 2. Лист від 30.01.2025 № 673/4.1-ВЛ зі списком вакантних посад у філіях ДП "Ліси України" для можливого подальшого працевлаштування; 3. Лист-пропозиція від 06.02.2025 № 875/4.1-ВЛ щодо подальшого працевлаштування; 4. Лист-пропозиція від 14.03.2025 № 2077/4.1-ВЛ щодо подальшого працевлаштування з наданням списків вакантних посад у філіях ДП "Ліси України" для можливого подальшого працевлаштування.
Враховуючи, що позивачем не було подано заяву на переведення його на жодну із запропонованих конкретно визначених посад, тобто не надано згоди на продовження роботи на підприємстві, його було звільнено. Відповідно до наказу ДП "Ліси України" від 17.03.2025 № 182-к ОСОБА_1 звільнено з посади завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки 17.03.2025 у зв`язку з скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.
Статутом ДП "Ліси України", що затверджений наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 06.02.2025 № 34, визначені права підприємства, зокрема, самостійно планувати свою діяльність, визначати стратегію та основні напрямки свого розвитку; самостійно визначати свою організаційну структуру та штатний розпис. Генеральний директор підприємства затверджує структуру підприємства, штатний розпис; призначає на посади та звільняє працівників підприємства в установленому законодавством порядку.
У структурі Департаменту безпеки ДП "Ліси України" станом на 23.12.2024 окремо функціонували відділ економічної безпеки та сектор аналітики. 
Відповідно до діючих положень відділу економічної безпеки та сектору аналітики, функції яких тісно перепліталися, існувала доцільність їx об`єднання в один відділ під керівництвом одного керівника. Після об`єднання відділу економічної безпеки та сектору аналітики, представники яких беруть спільну участь у виконанні покладених на них обов`язків, мало пришвидшитися не тільки виявлення порушень в сфері господарської діяльності підприємства та притягнення винних осіб до відповідальності, а й доведення даних порушень до відома керівників філій/офісів/надлісництв, в тому числі шляхом їx аналізу на семінарах/навчаннях, які проводить сектор аналітики. 3 метою забезпечення оптимізації робочих процесів та збільшення ефективності виконання завдань i функцій, покладених на департамент, а також у зв`язку з необхідністю здійснення оперативного аналізу та узагальнення результатів діяльності департаменту безпеки, подальшої підготовки аналітичних матеріалів для керівництва підприємства/департаменту та керівників офісів/філій/надлісництв, щодо стану фінансово-економічної безпеки підприємства, існувала необхідність у виводі посад зі штатного розпису сектору аналітики та відділу економічної безпеки департаменту безпеки, зі скороченням деяких з посад, та подальшого введення вказаних вище посад до штатного розпису новоствореного відділу моніторингу та фінансово-економічної безпеки Департаменту безпеки. У зв`язку з реорганізацією, яка тривала на підприємстві, а також завантаженістю інспекторів відділів та їx взаємозаміни при виконанні службових обов`язків, виникла необхідність у внесенні змін до штатного розпису відділу № 4 Управління безпеки департаменту безпеки, до зони обслуговування якого входять території Сумської та Чернігівської областей, а також відділу № 5 Управління безпеки департаменту, до зони обслуговування якого входять території Полтавської, Харківської, Донецької, Дніпропетровської, Запорізької та Луганської областей.
Для забезпечення максимальної універсальності, гнучкості та продуктивності роботи ДП "Ліси України" проведено оптимізацію організаційної структури та штату апарату ДП "Ліси України", а саме, згідно наказу №13 від 02.01.2025 наказано: "1. Скоротити 06.03.2025 відділ економічної безпеки, сектор аналітики, сектор № 1 відділу № 4 управління безпеки, сектор № 1 відділу № 5 управління безпеки та сектор № 2 відділу № 5 управління безпеки як структурні підрозділи Департаменту безпеки ДП "Ліси України" у кількості 17 штатних одиниць. 2. Директору Департаменту з персоналу ОСОБА_3 : 2.1. підготувати нові структуру та штатний розпис для затвердження і введення в дію; 2.2. не пізніше ніж за 2 (два) місяці попередити працівників відділу економічної безпеки, сектору аналітики, сектору №1 відділу №4 управління безпеки, сектору №1 відділу №5 управління безпеки та сектору №2 відділу №5 управління безпеки Департаменту безпеки ДП "Ліси України" про можливе їх вивільнення та запропонувати працівникам, що підпадають під скорочення штату, переведення, за їх згодою, на інші вакантні посади. У разі відмови від переведення або відсутності в ДП "Ліси України" роботи за відповідною професією чи спеціальністю підготувати документи про звільнення відповідних працівників на підставі п. 1 частини першої ст. 40 КЗпП України".
Відповідно до витягу з Електронного реєстру листків непрацездатності, ОСОБА_1 згідно з листком непрацездатності № 15153379-2028224923-1, виданим ДУ "НАЦІОНАЛЬНИЙ ІНСТИТУТ ТЕРАПІЇ ІМЕНІ Л. Т. МАЛОЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ" перебував з 02.01.2025 (дата відкриття) по 13.01.2025 (дата закриття) в стані тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Враховуючи викладене, позивач був ознайомлений із змістом наказу № 13 від 02.01.2025 в перший робочий день після його виходу на роботу, а саме, 14.01.2025.
У відповідності до ч. 1 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України даний наказ виданий не пізніше, ніж за 2 місяці до скорочення. Позивач також був попереджений про можливе вивільнення, та йому було запропоновано переведення, за його згодою, на інші вакантні посади. Підприємством було також доведено до відома позивача, що у разі відмови від переведення або відсутності у відповідача роботи за відповідною професією чи спеціальністю буде підготовлено документи про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, з чим він ознайомився, проставивши власноруч підпис від 14.01.2025. З метою дотримання вимог статті 49-2 КЗпП України позивачу було запропоновано іншу роботу на підприємстві з урахуванням наявних у нього кваліфікаційних вимог щодо освіти та стажу роботи.
Оскільки, позивач не надав заяви на переведення на жодну із запропонованих посад, що свідчить про відсутність згоди на продовження роботи на підприємстві, його було звільнено відповідно до наказу від 17.03.2025 № 182-к "Про звільнення ОСОБА_1 " на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України. Після звільнення позивача посада завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки ДП "Ліси України" була скорочена. Зазначена інформація підтверджується витягом із штатного розпису працівників апарату (Департаменту безпеки) затвердженого наказом від 19.03.2025 №589, штатний розпис введений в дію 20.03.2025.
Так, позивач закінчив у 1998 Харківський державний педагогічний університет ім. Г.С. Сковороди і отримав повну вищу освіту за спеціальністю - Вчитель "Фізики та інформатики" та здобув кваліфікацію спеціаліста. У 2002 році закінчив Харківський державний педагогічний університет ім. Г. С. Сковороди і отримав повну вищу освіту за спеціальністю Правознавство (юрист) та здобув кваліфікацію спеціаліста. У 2022 році закінчив Державний біотехнічний університет та здобув кваліфікацію: ступінь вищої освіти магістр, спеціальність Лісове господарство. Відповідно до його трудової книжки: - з 20.03.1999 по 29.09.2011 працював в органах внутрішніх справ в ХМУ ГУМВС України Харківської області; - з 09.12.2016 по 31.12.2016 працював лісорубом 6 розряду в Дергачівському лісництві ДП "ХАРКІВСЬКА ЛІСОВА НАУКОВО ДОСЛІДНА СТАНЦІЯ"; - з 05.10.2020 по 07.07.2021 працював державним службовцем в Державній екологічній інспекції у Харківській області; - з 08.07.2021 по 07.04.2023 працював Головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) лісів та рослинного світу – державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області; - з 11.04.2023 по 16.07.2023 працював інспектором відділу № 5 Управління безпеки Департаменту безпеки ДП "Ліси України"; - з 17.07.2023 по 26.12.2023 працював завідувачем Харківського сектору Слобожанського відділу Управління контролю за використанням лісового та мисливського Департаменту безпеки ДП "Ліси України"; - з 27.12.2023 по 17.03.2025 працював завідувачем сектору №1 відділу №5 управління безпеки Департаменту безпеки ДП "Ліси України".
Відповідно до вимог чинного законодавства, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний запропонувати працівнику вакансії, які були на день попередження про звільнення, а також вакансії, які з`являються протягом 2-х місяців і які відповідають його професії та кваліфікації (рівнозначні нинішній посаді або нижчі). Разом з цим, власник або уповноважений ним орган не зобов`язаний пропонувати працівнику посаду вищого рівня, можливість призначення на такі посади визначається загальними правилами про комплектування кадрів, які діють на підприємстві. З урахуванням спеціальності та кваліфікації позивача, йому були запропоновані вакансії, які були на день попередження про звільнення (14.01.2025), а також вакансії, які з`являються протягом 2-х місяців і які відповідають його професії та кваліфікації, як в апараті ДП "Ліси України" так і вакантні посади у філіях ДП "Ліси України", що підтверджується наступними доказами: 1. Листом попередженням від 14.01.2025 з додатками. Відповідно до тексту якого позивачу також були запропоновані вакантні посади для подальшого працевлаштування в ДП "Ліси України"; 2. Листом від 30.01.2025 № 673/4.1-ВЛ з додатками зі списком вакантних посад у філіях ДП "Ліси України" для можливого подальшого працевлаштування; 3. Листом-пропозицією від 06.02.2025 № 875/4.1-ВЛ щодо подальшого працевлаштування; 4. Листом-пропозицією від 14.03.2025 № 2077/4.1-ВЛ з додатками щодо подальшого працевлаштування з наданням списків вакантних посад у філіях ДП "Ліси України" для можливого подальшого працевлаштування.
Однак, позивач своїм правом на працевлаштування на запропоновані наявні вакансії не скористався та заяви на переведення не подавав.
Частиною другою статті 7 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" визначено, що у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником. Керуючись викладеним, відповідно до змісту поданої заяви ОСОБА_1 на ім`я Генерального директора ДП "Ліси України" від 17.03.2025, заявник просив наступне: "У зв`язку із звільненням з роботи прошу надіслати копію наказу про звільнення та мою трудову книжку Новою Поштою на адресу: АДРЕСА_1 , відділення №2, отримувач ОСОБА_1 тел. НОМЕР_1 . Надаю згоду на пересилання моєї трудової книжки Новою поштою на вищезазначену адресу". На підставі поданої ОСОБА_1 вищезазначеної заяви, ДП "Ліси України" було підготовлено супровідний лист №1652/4.1-2025 від 17.03.2025 за підписом Директора виконавчого, наступного змісту: " ОСОБА_4 ! Департамент з персоналу ДП "Ліси України" на підставі Вашої заяви від 17.03.2025 направляє Вам трудову книжку Серії НОМЕР_2 з внесеним записом про звільнення із займаної посади 17.03.2025 у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Направляємо копію наказу ДП «Ліси України» від 17.03.2025 №182-К "Про звільнення ОСОБА_1 " для ознайомлення та Детальний розрахунок нарахувань при звільненні на адресу зазначену в заяві: АДРЕСА_1 , відділення Нової Пошти №2, тел.: НОМЕР_1 ." Вищезазначений супровідний лист разом з трудовою книжкою, копією наказу ДП "Ліси України" від 17.03.2025 №182-К "Про звільнення ОСОБА_1 " та Детальним розрахунком нарахувань при звільненні були надіслані відправником: ОСОБА_5 (менеджером з персоналу відділу роботи з персоналом Департаменту з персоналу ДП "Ліси України") одержувачу: ОСОБА_1 за адресою, зазначеною в його заяві: АДРЕСА_1 , відділення Нової Пошти №2, тел.: НОМЕР_1 . Що підтверджується експрес-накладною ТОВ "Нова Пошта" №59001339239640 від 17.03.2025.
Також, після отримання зазначених вище документів, ОСОБА_1 до ДП "Ліси України" було подано копію наказу від 17.03.2025 №182-К "Про звільнення ОСОБА_1 " з відміткою наступного змісту: "З наказом ознайомлений. Копію отримав. 17.03.2025 (підпис) ОСОБА_1 ". В день звільнення з позивачем було проведено остаточний розрахунок, що підтверджується платіжною інструкцією № 9164011 від 17.03.2025 на суму 164 889 грн 24 коп. Того ж дня, додатково на електронну адресу Позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , менеджером з розрахунків з працівниками Департаменту фінансів ДП "Ліси України" ОСОБА_6 , було направлено з електронної адреси: olenakolesnyk261@gmail.com електронного листа, який в собі містив вкладення з детальним розрахунком нарахувань до документа звільнення згідно наказу № 182-к від 17.03.2025 та платіжну інструкцію № 9164011 від 17.03.2025.
Статтею 233 КЗпП України регламентовано, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
17.03.2025 є днем звільнення позивача, днем отримання трудової книжки, копії наказу про звільнення та повного розрахунку з ним. Згідно обчислення строків давності, які передбачені ст. 253, 254 ЦК України, перебіг строку давності за даним позовом починається з 18.03.2025, тобто з наступного дня після розрахунку та звільнення.
Отже, місячний строк завершився 18.04.2025, а тримісячний строк завершився 18.06.2025. Позивач подав до Зміївського районного суду Харківської області позовну заяву від 12.09.2025, яка була зареєстрована в суді першої інстанції 16.09.2025.
Таким чином, позовні вимоги заявлені вже після спливу строку позовної давності передбаченого ст. 233 КЗпП України.
В позовній заяві позивач не ставив питання про поновлення пропущеного строку та не зазначив про наявність поважних причини для його поновлення, тому заявлено про пропуск позивачем строку звернення до суду за вирішенням трудового спору за позовною заявою про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у справі №621/3018/25, та просила застосувати позовну давність до позовних вимог у справі № 621/3018/25.
Крім того, за період з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору підприємством надавались ОСОБА_1 повідомлення зі списками вакантних посад для можливого подальшого працевлаштування, що підтверджують наступні докази: 1. Лист попередження про наступне вивільнення від 14.01.2025. Відповідно до тексту цього листа позивачу також були запропоновані вакантні посади для подальшого працевлаштування в апараті ДП "Ліси України". Однією з вакантних запропонованих посад була вакансія завідувача сектора ІТ забезпечення філії "Східний лісовий офіс" ДП "Ліси України". З Листом попередженням про наступне вивільнення від 14.01.2025 та додатками до нього позивач був ознайомлений під особистий підпис 14.01.2025; 2. Лист від 30.01.2025 № 673/4.1-ВЛ зі списком вакантних посад у філіях ДП "Ліси України" для можливого подальшого працевлаштування. Однією з вакантних запропонованих посад була вакансія завідувача сектора ІТ забезпечення філії "Східний лісовий офіс" ДП "Ліси України". Лист від 30.01.2025 № 673/4.1-ВЛ зі списком вакантних посад у філіях ДП "Ліси України" для можливого подальшого працевлаштування з додатками до нього був направлений позивачу за допомогою системи електронного документообігу MegapolisDocNet (яка діє в ДП "Ліси України" відповідно до наказу т.в.о. Генерального директора ДП "Ліси України" Юрія Болоховця від 28.07.2023 за №1372 "Про введення в експлуатацію системи електронного документообігу у державному спеціалізованому господарському підприємстві "Ліси України" з 01 серпня 2023 року). Документ №673/4.1-ВЛ від 30.01.2025 згідно аудиту документа в СЕД Мегаполіс був переглянутий користувачем з логіном "lomonovskyi" з ір-адреси 88.155.64.49 (провайдер ТОВ "Лайфселл") три рази 14.03.2025 в 12:49; 14.03.2025 в 13:14; 14.03.2025 в 13:32 та з ір-адреси 178.92.17.196 (провайдер NTT America Inc) один раз 14.03.2025 в 13:47; 3. Лист-пропозиція від 14.03.2025 № 2077/4.1-ВЛ щодо подальшого працевлаштування з наданням списків вакантних посад у філіях ДП "Ліси України" для можливого подальшого працевлаштування. Однією з вакантних запропонованих посад була вакансія завідувача сектора ІТ забезпечення філії "Східний лісовий офіс" ДП "Ліси України". З листом-пропозицією від 14.03.2025 № 2077/4.1-ВЛ та додатками до нього позивач був ознайомлений під особистий підпис 17.03.2025.
Отже, позивач будучи ознайомленим із запропонованими вакансіями, не подавав заяви про прийняття пропозиції по жодній із вакантних посад до свого звільнення, а тому був звільнений на підставі наказу ДП "Ліси України" від 17.03.2025 № 182-к.
Також, жодних заяв до ДП "Ліси України" щодо бажання позивача працевлаштуватися на зазначену посаду шляхом переведення, до звільнення позивача на підставі наказу ДП "Ліси України" від 17.03.2025 № 182-к, не надходило.
Крім того, ДП "Ліси України" вважає неналежним та недопустимим доказом долучену позивачем до позовної заяви копію службової записки від 28.03.2025, яка не завірена належним чином підписом представника ДП "Ліси України", що ставить під сумнів дійсність інформації викладеної в ній, вказана копія документу датована 28.03.2025, а позивач був звільнений з займаної посади згідно наказу 17.03.2025.
17.10.2025 позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позову та зазначив, що лист пропозиція від 14.03.2025 № 2077/4.1-ВЛ та попередні листи від 30.01.2025 №673/4.1-ВЛ зі списком вакантних посад у філіях ДП "Ліси України" містять вакансії, які були запропоновані йому в апараті ДП "Ліси України" (м.Київ) а саме: менеджер з адміністративної діяльності та військового обліку сектору адміністративної діяльності та військового обліку відділу роботи з персоналом Департаменту з персоналу (тимчасово вакантна посада на період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами ОСОБА_7 ); технік з праці господарського відділу Департаменту з персоналу; прибиральник службових приміщень господарського відділу Департаменту з персоналу; головний мисливствознавець відділу мисливства Департаменту лісового господарства (тимчасово вакантна посада на час звільнення у зв`язку з мобілізацією ОСОБА_8 ), не були для нього прийнятні, оскільки апарат ДП "Ліси України" розташований в м. Києві, а тому він відмовився від працевлаштування виключно в апараті ДП "Ліси України", про що свідчить відповідний запис від 17.03.2025. Запропоновані йому посади взагалі не мають ніякого відношення до його кваліфікації та не відповідають його професії та кваліфікації (рівнозначні посаді, яку він займав або нижчі), що суперечить вимогам чинного законодавства.
Відповідач чітко зазначає у відзиві на позовну заяву, що ним не було подано заяву на переведення на жодну із запропонованих конкретно визначених посад, тобто не надано згоду на продовження роботи на підприємстві, що свідчить про порушення його права на можливість вибору іншої роботи на підприємстві та не дотримано вимоги ст. 49-2 КЗпПУ оскільки в наявності були вакантні посади які йому не були запропоновані.
Так, йому було направлено за підписом Генерального директора перелік вакантних посад, з якими він був ознайомлений 17.03.2025. Після ознайомлення, він виявив, що не були вказані всі наявні посади в апараті та ті, які були аналогічні займаній ним посаді. Тобто, відповідач навмисно приховав вакантні посади для подальшого можливого працевлаштування, фактично позбавивши його можливості працювати на підприємстві.
В подальшому, відповідач надав службову записку за підписом Начальника відділу № 5 Управління безпеки Департаменту безпеки ДП "Ліси України" Ємець В., в якій вказав, що департамент заперечує щодо його працевлаштування без належного обґрунтування та підстав. Дізнавшись, що з 01.07.2025 поновлено роботу сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки, відновлено і поновлено його посаду, при наявності у нього переважного права на відновлення його на займаній до скорочення посаді, відповідно до ст. 49-2 КЗпП, його повідомлено не було, посаду не запропоновано.
Також, зазначив, що на території України введено воєнний стан, тому він не пропустив строк звернення до суду з цим позовом.
17.10.2025 за клопотанням представника відповідача Басюк С. А. відкладено підготовче засідання на 24.11.2025.
27.10.2025 представник відповідача Басюк С. А. надіслала заперечення на відповідь на відзив, де зазначила, що ДП "Ліси України" було запропоновано позивачу для можливого подальшого працевлаштування всю іншу наявну роботу, яку він міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду роботи на тому самому підприємстві з дотриманням вимог статті 49-2 КЗпП України.
Відповідно до рішення від 06.04.2023 у зразковій справі № 260/3564/22 Верховний Суд виклав правову позицію щодо поширення дії частини першої статті 233 КЗпП (у редакції Закону № 2352-IX), лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою Закону чинності (набрало законної сили 20.09.2023 на підставі постанови ВП ВС, якою це рішення залишено без змін). Аналогічний підхід щодо застосування приписів статті 233 Кодексу законів про працю Верховний Суд застосував у постановах від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21, від 27.04.2023 у справі № 300/4201/22, від 28.09.2023 у справі № 140/2168/23, від 20.11.2023 у справі № 160/5468/23, від 07.10.2024 у справі № 500/7802/23 та від 31.10.2024 у справі № 500/7140/23.
Отже, посилання позивача у відповіді на відзив на норми Цивільного кодексу України щодо зупинення перебігу позовної давності у період воєнного стану є безпідставним та не підлягає застосуванню щодо положень статті 233 КЗпП України. У цій справі є підстави для застосування строку позовної давності, про що зазначено представником ДП "Ліси України" у відзиві на позовну заяву.
21.11.2025 позивач ОСОБА_1 подав пояснення на заперечення на відповідь на відзив. У поясненнях зазначив, що відповідач повністю спотворює обставини його звільнення та надав суду недостовірні докази. Він не мав можливості дізнатись про запропоновану посаду завідувача сектора ІТ, а коли дізнався йому було відмовлено. Також, вважав, що не пропустив строк на звернення до суду з цим позовом.
24.11.2025 представник відповідача Басюк С. А. надіслала клопотання про долучення доказів.
24.11.2025 вирішено всі питання підготовчого провадження, після чого позивач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_9 висловили думки щодо можливості закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на підставі доказів, наданих учасниками цивільного процесу та наявних у матеріалах справи.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11:45 годину 10.12.2025.
10.12.2025 у зв`язку з першою неявкою представника відповідача судовий розгляд відкладено на 27.01.2026.
27.01.2026 представник відповідача Басюк С. А. надіслала клопотання про долучення доказів її повноважень у цій справі.
27.01.2026 розпочато розгляд справи по суті, досліджено матеріали справи, та з метою надання часу позивачу для підготовки до судових дебатів судовий розгляд відкладено на 27.02.2026.
25.02.2026 позивач ОСОБА_1 подав заяву про відкладення судового розгляду у зв`язку перебуванням на стаціонарному лікуванні.
27.02.2026 у зв`язку з перебуванням судді Овдієнка В. В. у відрядженні судовий розгляд не проведений. Судове засідання призначено на 15.04.2026.
15.04.2026 у зв`язку з перебуванням судді Овдієнка В. В. у відпустці, обумовленій викликом до ВККСУ, судовий розгляд не проведений. Судове засідання призначене на 19.05.2026.
18.05.2026 позивач ОСОБА_1 подав заяву про відкладення судового розгляду з метою надання йому можливості отримання правової допомоги.
19.05.2026 задоволено заяву позивача та відкладено судовий розгляд на 29.06.2026.
29.06.2026 позивач ОСОБА_1 подав заяву про відкладення судового розгляду, оскільки був викликаний до Другого відділу Чугуївського РТЦКтаСП Харківської області.
29.06.2026 задоволено заяву позивача та відкладено судовий розгляд на 29.07.2026.
17.07.2026 представник відповідача Макітренко В. В. подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи.
28.07.2026 позивач ОСОБА_1 надіслав заяву про відкладення судового розгляду у зв`язку з поганим станом здоров`я.
29.07.2026 представник відповідача Басюк С. А. надіслала заперечення на заяву позивача та просила визнати зловживання процесуальними правами позивачем ОСОБА_1 
29.07.2026 секретарем судового засідання Кришталь А. А. отримано відомості, що позивач прямував з медичного закладу в м. Харкові та мав поганий стан здоров`я.
29.07.2026 ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами, задоволено заяву позивача та відкладено судовий розгляд на 08.09.2026.
08.09.2026 позивач ОСОБА_1 надіслав додаткові пояснення, в яких просив поновити строк на звернення до суду з цим позовом, оскільки через постійне лікування його фінансовий стан не дозволяв звернутися за кваліфікованою юридичною допомогою.
08.09.2026 під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у заявах по суті.
Представник відповідача Басюк С. А. вважала, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав, викладених у заявах по суті.
Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши доводи заяв по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем - Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України": - з 11.04.2023 по 16.07.2023 призначений на посаду інспектора сектору № 5 відділу контролю з використанням лісового та мисливського Департаменту безпеки; - 17.07.2023 переведений на посаду завідувача Харківського сектору Слобожанського відділу управління контролю за використанням лісового та мисливського господарства Департаменту безпеки; - 27.12.2023 переведений на посаду завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки; - 17.03.2025 звільнений з посади у зв`язку із скороченням штату працівників п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується відомостями трудової книжки НОМЕР_2 (а. с. 11-16).
Згідно наказу виконавчого директора ДП "Ліси України" Лицуря І. №13 від 02.01.2025 передбачено: "1. Скоротити 06 березня 2025 року відділ економічної безпеки, сектор аналітики, сектор № 1 відділу № 4 управління безпеки, сектор № 1 відділу № 5 управління безпеки та сектор № 2 відділу № 5 управління безпеки як структурні підрозділи Департаменту безпеки ДП "Ліси України" у кількості 17 штатних одиниць. 2. Директору Департаменту з персоналу ОСОБА_3 : 2.1. підготувати нові структуру та штатний розпис для затвердження і введення в дію; 2.2. не пізніше ніж за 2 (два) місяці попередити працівників відділу економічної безпеки, сектору аналітики, сектору №1 відділу №4 управління безпеки, сектору №1 відділу №5 управління безпеки та сектору №2 відділу №5 управління безпеки Департаменту безпеки ДП "Ліси України" про можливе їх вивільнення та запропонувати працівникам, що підпадають під скорочення штату, переведення, за їх згодою, на інші вакантні посади. У разі відмови від переведення або відсутності в ДП "Ліси України" роботи за відповідною професією чи спеціальністю підготувати документи про звільнення відповідних працівників на підставі п. 1 частини першої ст. 40 КЗпП України". З вказаним наказом позивач ОСОБА_1 був ознайомлений 14.01.2025 (а. с. 16, 46).
Як повідомила представник відповідача, вказаний наказ був наданий ОСОБА_1 на ознайомлення 14.01.2025, що був першим робочим днем після тимчасової непрацездатності. Ці відомості підтверджуються наданою позивачем копією виписки ДУ "Національний інститут терапії імені Л. Т. Малої НАМН України", з якої вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у стаціонарному відділенні ускладнень артеріальних гіпертензій та коморбідних станів з 02.01.2025 по 13.01.2025 (а. с. 223).
Зі змісту попередження про наступне вивільнення вбачається, що 14.01.2025 ОСОБА_1 було повідомлено, що у зв`язку з оптимізацією організаційної структури та штату ДП "Ліси України" з 06.03.2025 буде скорочена посада завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки, та запропоновано посаду техніка з праці господарського відділу Департаменту з персоналу та прибиральника службових приміщень господарського відділу Департаменту з персоналу. Крім того, надано йому для ознайомлення список вакантних посад у філіях ДП "Ліси України" для можливого працевлаштування. Один примірник вказаного попередження ОСОБА_1 отримав 14.01.2026 під розписку (а. с. 46-63).
Листом генерального директора ДП "Ліси України" Болоховця Ю. № 673/4.1-ВЛ від 30.01.2025 завідувачу сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки Ломоновському Р. надано для ознайомлення списки вакантних посад у філіях ДП "Ліси України" для можливого працевлаштування (а. с. 64-90).
Листом виконавчого директора ДП "Ліси України" Лицуря І. № 875/4.1 від 06.02.2025, завідувачу сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки Ломоновському Р. запропоновано для подальшого працевлаштування йому вакантну посаду - інспектора сектору №2 відділу № 1 управління безпеки Департаменту безпеки з посадовим окладом 63 200 грн, та запропоновано подати 07.02.2025 відповідну заяву (а. с. 91).
Згідно наказу генерального директора ДП "Ліси України" Болоховця Ю. № 2077/4.4-ВЛ від 14.03.2025, завідувачу сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки Ломоновському Р., для подальшого працевлаштування запропоновано посади в апараті ДП "Ліси України" (м. Київ): менеджер з адміністративної діяльності та військового обліку сектору адміністративної діяльності та військового обліку відділу роботи з персоналом Департаменту з персоналу (тимчасово вакантна посада на період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами ОСОБА_7 ); технік з праці господарського відділу Департаменту з персоналу; прибиральник службових приміщень господарського відділу Департаменту з персоналу; головний мисливствознавець відділу мисливства Департамент лісового господарства (тимчасово вакантна посада на період увільнення у зв`язку з мобілізацією ОСОБА_8 ). Крім того, надано йому для ознайомлення список вакантних посад у філіях ДП "Ліси України" для можливого працевлаштування, серед яких була вакантна посада Завідувача ІТ Сектору. З вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 17.03.2025 та зазначив, що від подальшого працевлаштування відмовляється щодо запропонованих посад в апараті ДП "Ліси України" м. Київ (а. с. 17, 92-127).
Наказом генерального директора ДП "Ліси України" Болоховця Ю. № 182-К від 17.03.2025 ОСОБА_1 звільнений з посади завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки 17 березня 2025 року у зв`язку зі скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, а також складено детальний розрахунок нарахувань ОСОБА_1 . З наказом ОСОБА_1 ознайомлений 17.03.2025, що підтверджено підписом (а. с. 129 зворот, 130, 132).
В подальшому, супровідним листом виконавчого директора ДП "Ліси України" Лицуря І. № 875/4.1 від 06.02.2025, ОСОБА_1 на підставі його заяви від 17.03.2025 направлено трудову книжку Серія НОМЕР_2 з внесеним записом про звільнення із займаної посади 17.03.2025 у зв`язку зі скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України; копію наказу ДП "Ліси України" від 17.03.2025 № 182-К "Про звільнення ОСОБА_1 " для ознайомлення та детальний розрахунок нарахувань при звільненні на адресу, зазначену в його заяві: АДРЕСА_1 , відділення Нової пошти № 2. Експрес накладна 59001339239640 (а. с. 128, 129, 131).
Також, представником відповідача долучено до відзиву копію ДП "Ліси України" від 17.03.2025 № 182-К "Про звільнення ОСОБА_1 " на якому міститься розписка ОСОБА_1 від 17.03.2025 про ознайомлення з наказом та отримання його копії (а. с. 132).
З листа, долученого до позовної заяви позивачем ОСОБА_1 , вбачається, що з ним здійснено розрахунок при звільненні на суму 172 931 грн 58 коп. (а. с. 19).
Згідно частини 3 статті 64 Господарського кодексу України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
За змістом ч. 2 цієї статті звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Зазначеним вище наказом виконавчого директора ДП "Ліси України" Лицуря І. №13 від 02.01.2025 щодо скорочення 06 березня 2025 року сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки ДП "Ліси України" підтверджується, що дійсно відбулися зміни в організаційній структурі підприємства, що мали наслідком, зокрема, і скорочення посади, яку обіймав ОСОБА_1 .
При цьому, суд взяв до уваги правовий висновок Верховного Суду у справі № 755/3495/16-ц, згідно з яким, не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою.
14.01.2025 ОСОБА_1 було повідомлено про скорочення 06 березня 2025 року сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки ДП "Ліси України", а також попереджено про наступне вивільнення займаної ним посади. При цьому, ОСОБА_1 , одночасно з попередженнями про звільнення надавався значний за обсягом перелік вакантних посад з пропозицією переведення на одну з вакантних посад, у строк до його звільнення 17.03.2025. Проте, від запропонованих посад ОСОБА_1 відмовився, що підтвердив власноруч. Зокрема, ОСОБА_1 не надав згоду на призначення його інспектором сектору №2 відділу № 1 управління безпеки Департаменту безпеки, а також і завідувачем сектору ІТ.
Отже, на підприємстві дійсно виникли підстави для звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
При цьому, відповідачем виконані вимоги статті 49-2 КЗпП України, якою передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 310/9294/18 (провадження № 61-16809св20), від 09 квітня 2020 року у справі № 760/21020/15 (провадження № 61-37686св18), право на залишення на роботі, передбачене частиною першою статті 42 КЗпП України, не застосовується для працевлаштування в новоутворених структурних підрозділах (при зміні організаційної структури), оскільки, переважне право на залишення на роботі не є тотожним переважному праву на працевлаштування на нову посаду у новостворених підрозділах.
Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
У розглядуваному спорі відсутні підстави для застосування вимог вказаної норми щодо переважного права на залишення на роботі, оскільки відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України, переважне право на залишення працівника на роботі у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці надається за умови скорочення однорідних посад. У даному ж випадку скорочувалася посада завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки, була єдиною в структурі підприємства. Оскільки посада, яку займав позивач, на підприємстві була єдиною й будь-яка перевага в цьому випадку не могла бути реалізована, тому у відповідача не було підстав для з`ясування наявності у позивача переважного права на залишення на роботі та застосування статті 42 КЗпП України.
Крім того, позивачем не надано до суду доказу щодо його згоди або заяви про призначення на посаду завідувача Сектору ІТ забезпечення філії "Східний лісовий офіс". Надана позивачем службова копія службової записки начальника відділу № 5 Управління безпеки Департаменту безпеки ДП "Ліси України" Ємця В. від 28.03.2025, на адресу директора філії "Східний лісовий офіс" ДП "Ліси України" Дмитренка С., у якій вказано, що департамент безпеки заперечує щодо працевлаштування кандидата на посаду завідувача сектору ІТ забезпечення філії "Східний лісовий офіс" ОСОБА_1 (а. с. 18) не стосується розглядуваного спору, оскільки станом на 28.03.2025 ОСОБА_1 вже був звільнений.
Суд критично оцінив доводи позивача про те, що його звільнення пов`язане з недоброзичливим до нього ставленням, у тому числі працівників ДП "Ліси України", оскільки будь-яких об`єктивних відомостей про вчинення у відношенні ОСОБА_1 протиправних дій матеріали справи не містять.
Також, суд відхилив доводи ОСОБА_1 про наявність підстав для застосування у розглядуваному спорі положень статті 42-1 Кодексу Законів про працю України, відповідно з якою працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), пунктом 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо роботодавець проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. 
У цій справі позивач не заявляв вимог про захист його права, передбаченого статтею 42-1 Кодексу Законів про працю України. А сам факт ненадання відповідачем позивачу можливості реалізувати право на поворотне прийняття на роботу не впливає на вирішення спору з приводу правомірності звільнення позивача. 
За таких обставин, у задоволенні позову про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі належить відмовити.
У зв`язку з відмовою в позові про поновлення на роботі відсутні і підстави для стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Щодо пропуску строку на звернення до суду із позовною заявою про вирішення трудового спору суд врахував наступне.
Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Передбачений статтею 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.
Згідно статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.
В абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам роз`яснено, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений статтею 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.
Строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, норма статті 233 КЗпП України деталізує це правило стосовно випадків звільнення працівника. У такому разі строк обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки: в залежності від того, яка з цих подій відбулася раніше.
Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин.
Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом "ex officio", незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі.
Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 751/1198/18 (провадження № 61-5845св19), від 03 жовтня 2022 року у справі № 204/1724/20 (провадження № 61-18714св20).
У постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №753/23150/15-ц та Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №758/9773/15 зазначено, якщо строк звернення до суду, установлений статтею 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку.
Поважними причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення. Вирішуючи, чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд (постанови Верховного Суду від 09 травня 2023 року у справі № 398/1985/22, від 29 червня 2021 року у справі № 588/1672/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 751/1198/18 тощо).
У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №5023/2756/11 вказано, що «…строки передбачені статтею 233КЗпП України не є строками позовної давності, що регулює ЦК України і застосовуються судом незалежно від наявності заяви зацікавленої сторони…». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд і у постанові від 08 квітня 2024 року у справі № 593/1176/21.
Правила, які регламентують етапи і терміни подачі заяви на судовий розгляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і відповідність нормам, а саме, принципу правової визначеності (Кан`єте де Гоньі проти Іспанії, § 36). Право доступу до суду не є абсолютним: воно може підлягати обмеженням, застосування яких допускається в порядку презумпції, оскільки таке право, з огляду на сам його характер, потребує державного регулювання. Право на доступ до суду може бути предметом правомірних обмежень … Застосування строків покликане забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства, §§ 51-52).
Як підсумок, право на доступ до правосуддя правомірно обмежене правилами судової процедури, котрі покликані дисциплінувати суб`єктів правовідносин та запобігти безладному рухові у судовому процесі.
Так, позивач ОСОБА_1 наказом № 182-К від 17.03.2025 був звільнений з посади завідувача сектору № 1 відділу № 5 управління безпеки Департаменту безпеки ДП "Ліси України" - 17.03.2025, із вказаним наказом був ознайомлений 17.03.2025, що підтвердив власним підписом (а. с. 132).
Вказану позову заяву ОСОБА_1 склав 12.09.2025 та направив поштою до суду того ж дня. Судом отримано позов 16.09.2025.
Як на підставу пропуску строку на звернення до суду позивач ОСОБА_1 посилався на погіршений стан здоров`я, оскільки восени 2024 року він переніс "Інфаркт міокарда", а також його депресивний стан, пов`язаний через звільнення, і воєнний стан на території України.
На підтвердження цих доводів надав: копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 10.06.2026, щодо встановлення йому 3 групи інвалідності (а. с. 220); копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 09.02.2012 щодо призначення йому пенсії за вислугу років МВС України (а. с. 220); виписку КНП "Міська клінічна лікарня № 27" ХМР, якою підтверджується перебування ОСОБА_1 в інфарктному відділенні з 10.10.2023 по 20.10.2023 (а. с. 221); виписку ДУ "Національний інститут терапії імені Л. Т. Малої НАМН України", якою підтверджується перебування ОСОБА_1 у стаціонарному відділенні гіпертензій і захворювань нирок з 20.11.2023 по 01.12.2023 (а. с. 222); виписку ДУ "Національний інститут терапії імені Л. Т. Малої НАМН України", якою підтверджується перебування ОСОБА_1 у стаціонарному відділенні ускладнень артеріальних гіпертензій та коморбідних станів з 02.01.2025 по 13.01.2025 (а. с. 223); виписку ДУ "Національний інститут терапії імені Л. Т. Малої НАМН України", якою підтверджується перебування ОСОБА_1 у стаціонарному відділенні артеріальних гіпертензій та коморбідних станів з 26.02.2026 по 09.03.2026 (а. с. 224).
З наданих позивачем доказів і пояснень під час судового розгляду наявні підстави вважати, що він пропустив місячний строк, у тому числі враховуючи отримання ним копії наказу та трудової книжки засобами поштового зв`язку. Вказаний строк з 17.03.2025 по 12.09.2025 є значним.
Надані позивачем копії медичної документації не містять відомостей щодо тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 у період часу від дня звільнення до дня звернення з позовом до суду.
Доводи щодо правової необізнаності та відсутності коштів на кваліфіковану юридичну допомогу не свідчать про поважність причин пропуску строків, установлених статтею 233 Кодексу Законів про працю України.
Пропуск без поважних причин строків, установлених статтею 233 Кодексу Законів про працю України, є підставою для відмови у позові. 
Водночас, під час судового розгляду встановлено правомірність звільнення ОСОБА_1 , тому суд дійшов висновку про відмову у позові через безпідставність та недоведеність позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову належить відмовити, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-82, 89, 141, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідач - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", місцезнаходження: вул. Шота Руставеллі, 9А, м. Київ, 01021, код ЄДРПОУ: 44768034.

Повне рішення складене 11.09.2026.

Головуючий: В. В. Овдієнко